АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначенойому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2016 року, зарахованоу строк покарання відбуте частково за попереднім вироком, визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з 24 лютого 2017 року, зарахувавши у строк покарання відбуте частково за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2016 року з 26.04.2016 року по 31.08.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк покарання ОСОБА_5 строк, протягом якого він, відбуваючипокарання за попереднім вироком, перебував у Київському СІЗО з метою забезпечення його участі у судовому розгляді даного кримінального провадження, тобто з 17.11.2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфікацію його дій, в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
В решті вирок суду залишити без змін.
В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки судом не в повній мірі враховано характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та злочинів проти власності, які становлять одну із найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки вони посягають на одне з найцінніших благ право власності.
Зазначає, що ОСОБА_5 , маючи непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення корисливих злочинів, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий корисливий злочин.
Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить пом`якшити призначене йому судом покарання у зв`язку з незадовільним станом здоров`я та зарахувати відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Згідно із вироком суду, 03 березня 2017 року, близько 12 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , маючи непогашені судимості за злочини проти власності, перебуваючи на автомобільній стоянці за адресою: м. Київ, вул. Скляренка, 17, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, проник до салону автомобіля марки «ЗАЗ Таврія Нова», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить громадянину ОСОБА_9 , де від`єднав від панелі автомобіля автомагнітолу марки "SONY". Виконавши всі дії, які, ОСОБА_5 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тримаючи при собі викрадену автомагнітолу, відкрив свою сумку чорного кольору для того щоб покласти в неї автомагнітолу та в подальшому залишити місце вчинення кримінального правопорушення. Однак в цей час обвинувачений усвідомив, що його злочинні дії помічені, з метою уникнення кримінальної відповідальності, залишив на правому пасажирському сидінні автомобіля вказану авто магнітолу та покинув салон автомобіля, проте був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення.

У разі доведення своїх дій до кінця ОСОБА_5 міг завдати власнику майна ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень 00 копійок.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали подану апеляційну скаргу обвинуваченого, доводи прокурора про підтримання поданої ним апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора до задоволення не підлягають з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувалися судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_5 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.
Дії ОСОБА_5 за вказаними ознаками вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте з 2015 року знаходиться під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не працює, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.
Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_5 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65, 70 КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів не приймає доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про наявність у нього захворювань, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, а інших переконливих обставин, які б слугували підставою для пом`якшення призначеного покарання обвинуваченим не наведено.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_5 колегія суддів, не убачає.
З урахуванням наведеного не погоджується колегія суддів і з доводами прокурора в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного судом покарання, оскільки враховує те, що злочин не завершено, шкоди не завдано, а відтак негативних наслідків не наступило.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419, 420, 424 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 і прокурора залишити без задоволення, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року постановлений щодо ОСОБА_5 без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з часу отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3