УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0015462, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
05 грудня 2016 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0015462, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,а саме: автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .

Повноваження слідчого, який був присутній у судовому засіданні, слідчим суддею перевірені.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0015462, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Так, 04 грудня 2016 року працівниками поліції по провулку Карельському, 3 в м. Києві було виявлено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .
У зв`язку з невідкладним випадком слідчим було оглянуто та вилучено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 . Крім того, під час огляду автомобіля було вилучено наступне майно: - ключі від автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 13 лютого 2016 року, видане на ім`я ОСОБА_6 ; - рукавички чорного кольору; - балон для пневматичної зброї; - посвідчення водія серії НОМЕР_7 , видане на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - ключ з двома брелоками від автомобіля марки «Toyota»; - поліетиленовий пакет з порошком білого кольору; - планшетний ПК марки «іPad»; - 4 флеш-накопичувача (картки пам`яті).

Вказаним автомобілем керував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Особа, яка є власником тимчасово вилученого автомобіля, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання слідчого.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження та в рамках якого подано клопотання, слідчий суддя з метою запобігання можливості знищення, передачі та відчуження майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , тимчасово вилучений під час проведення огляду 04 грудня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0015462, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1