Справа № 576/910/17
Провадження № 1-кс/576/691/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Глухів

Слідчий суддя Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу, -

встановив:
31.08.2017 р. о 13:32 год. до мого провадження надійшло клопотання слідчого Глухівського відділу поліції, погоджене з прокурором, про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000407.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав, що викладені в ньому.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні цього клопотання слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності з ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе:

1) що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного;

2) є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього Кодексу.

З витягу кримінального провадження слідує, що слідчим розслідується кримінальне провадження № 0000407 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України за фактами незаконного зберігання наркотиків та зброї.

З матеріалів клопотання та матеріалів доданих до нього слідує, що слідчий самостійно прийняв рішення на етапі досудового розслідування, який триває з 15.05.2017 р., не обирати будь-якого запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Також у клопотанні слідчий вказує проте, що підозрюваний покинув місце свого проживання та не з`явився на виклик слідчого і місце знаходження його невідоме.

Як на докази зазначених обставин, слідчий додав до клопотання дві копії повістки про виклик, три копії рапортів оперативного працівника, у яких йдеться про те, що місце проживання ОСОБА_4 невідоме, а також копії протоколів допитів ОСОБА_5 , яка проживає у АДРЕСА_1 .

Окрім копій цих документів, будь-яких доказів, які б вказували на достатність підстав вважати проте, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду, клопотання не містить.

Аналізуючи вказані документи, слідчий суддя у пергу чергу визнає, що рапорт оперативного працівника не може взагалі підтверджувати чи спростовувати ті чи інші обставини у кримінальному провадженні, оскільки він відноситься до внутрішніх документів МВС України.

Що стосується наявних у матеріалах повісток про виклик, слід зазначити, що у відповідності до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчий в установленому процесуальному порядку особисто повісток ОСОБА_4 не вручав та поштою не направляв, а тому слідчий суддя не приймає посилання слідчого на те, що ОСОБА_4 не з`являється за повістками. Хоча зважаючи на те, як неквапливо слідчий розслідує справу, він міг все-таки спромогтись направити повістку офіційно та отримати відповідь на неї, яка могла б бути належним доказом по цій справі.

Що стосується доданих до клопотання свідчень ОСОБА_5 , слідчий суддя визнає їх недостатніми, щоб прийти до висновку, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування.

Зокрема у цих обох свідченнях ОСОБА_5 заявляє, що проживає по сусідству з ОСОБА_4 , однак зважаючи на їх адреси (будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ), ця обставина видається сумнівною. Крім того, у своїх свідченнях ОСОБА_5 вказує, що знає, що поруч з нею проживає ОСОБА_4 , його іноді відвідував брат з родиною, він інколи виїзди на заробітки і на даний час їй невідомо де той. Тобто жодної конкретизації, про те коли в останній раз, як часто взагалі вона має таку змогу тощо, свідок бачила ОСОБА_4 , ці свідчення не мають. Вражаючим є також той факт, що оперативний працівник допитував лише ОСОБА_5 та не спромігся не те що допитати, а й встановити інших, поруч проживаючих сусідів.

Виходячи з презумпції свободи, що гарантована ст. 5 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, наданих слідчим матеріалів недостатньо для того, щоб на їх підставі прийти до висновку, що існують достатньо вагомі докази навіть для початкового взяття під варту ОСОБА_4 , щоб розглянути клопотання про запобіжний захід.

На цьому слід би було закінчити, однак слідчий суддя не може й не проаналізувати доведеність прокурором наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, які також повинні враховуватись при розгляді цього клопотання, виходячи з положень ч. 4 ст. 189 КПК України.

При вирішенні питання про підстави для тримання під вартою підозрюваного слід враховувати обґрунтованість підозри.

У матеріалах доданих до клопотання наявні два повідомлення про підозру від 23.06.2017 р. та від 22.08.2017 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З аналізу тексту повідомлень про підозру від 23.06.2017 р. та від 22.08.2017 р. можна зробити висновок, що повідомлення про підозру не вручалось ні у перший, ні у другий спосіб, передбачений ч. 1 ст. 278 КПК України, що є порушенням загальних засад законності кримінального провадження.

А тому, якби затримання спиралося винятково на таку підозру, законність такого тримання під вартою, зважаючи на наявність таких суперечностей, викликала б сумніви.

Крім того, слідчим до клопотання не було додано доказів, які б підтверджували, що під час обшуку у домогосподарстві ОСОБА_4 були виявлені саме наркотики та вогнепальна зброя з боєприпасами.

На додаток слідчий суддя не може не звернути увагу й на те, що якщо враховувати повідомлення про підозру від 23.06.2017 р., то строк досудового розслідування закінчився 23.08.2017 р. Тому звернення з таким клопотанням поза межами строку досудового розслідування є неможливим.

Прокурор у судовому засіданні пояснював, що нібито розслідування було відновлено, однак на підтвердження цієї обставини, будь-яких доказів не надав.

Керуючись ст.ст. 186-190 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_6 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що не були присутні під час її оголошення з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1