Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/102/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0009834 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2016 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кіровограда, з неповною загальною середньою освітою (9 класів), не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.01.2009 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311, ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 28.02.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна; 16.08.2012року Апеляційним судом Кіровоградської області вирок переглянуто та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна; від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України був звільнений 22.06.2015 року за ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12.06.2015 на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 8 днів,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2012 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 01.11.2016 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день ув`язнення до 2 днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів в розмірі 660 грн. 30 коп.
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він вчинив незаконне придбання та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочини, передбаченні статтями 307, 317 КК України за таких обставин.
ОСОБА_8 в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95/ВР від 15.02.1995 та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" №62/95-ВР від 15.02.1995, 08.08.2016 року близько 05.00 годин, проходячи біля річки Біянки, побачив на землі медичний ін`єкційний шприц місткістю 5 мл. заповненого рідиною коричневого кольору до позначки 5 мл. Маючи досвід у вживанні наркотичних речовин, за зовнішніми ознаками ОСОБА_8 визначив, що вказана рідина є наркотичним засобом - «опієм ацетильованим». В цей момент у нього виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно, цілеспрямовано. ОСОБА_8 взяв медичний шприц з наркотичним засобом опієм, поклав до своєї чорної сумки та переніс його до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив зберігатися для власного вживання без мети збуту, тим самим скоїв незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила злочини, передбаченні стаття 307, 317 КК України.

В подальшому, 08.08.2016 в період часу з 06 годин 30 хвилин до 07 годин 50 хвилин у домоволодінні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда, в присутності понятих було проведено обшук. В ході обшуку у чорній сумці, належній ОСОБА_8 , яка знаходилась біля вхідних дверей, було виявлено та вилучено медичний ін`єкційний шприц об`ємом 5 мл. заповнений рідиною коричневого кольору до позначки 5 мл. яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опій ацетильований, загальна маса, якого в перерахунку на суху речовину, становить 0,128 грама, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав, без мети збуту.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції не в повній мірі враховано його ставлення до вчиненого та характеризуючі дані, інші відомості про особу обвинуваченого.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, знаходився на замісній підтримувальній терапії в обласному наркологічному диспансері з приводу лікування, перебував з 17.02.2016 року до затримання під клінічним наглядом на замісному підтримуючому режимі, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, що підтверджується довідкою № 752/1.2-2 від 26.09.2016 року КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», заключенням спеціальної медичної комісії по наркологічних оглядах № 292 від 30.08.2016 року, є ВІЛ-інфікованим. А тому, на думку, захисника за станом здоров`я ОСОБА_8 потребує лікування, жадливого режиму, що не може йому бути забезпечено при перебуванні в місцях позбавлення волі тривалий час.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який посилаючись на обґрунтованість призначеного обвинуваченому покарання, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останньої, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки ніким із учасників судового процесу не оспорюється доведеність вини ОСОБА_8 та юридична кваліфікація його дій, колегія суддів не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочини, передбаченні статтями 307, 317 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Як особа, ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не одружений, утриманців не має, перебуває під клінічним наглядом на замісному підтримуючому режимі в КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання канабіоїдів, опіоїдів, синдром залежності з 2009 року , на диспансерному обліку КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває, є ВІЧ-інфікованим, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на шлях виправлення не став і, будучі особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання, знову вчинив умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , районний суд правильно визнав щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання районним судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 , лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши йому мінімальне покарання , передбачене санкцією ч.2 ст. 309 КК України , яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Також колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України в період умовно-дострокового звільнення, а тому суд першої інстанції правильно призначив йому покарання у межах санкції вказаної статті та на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_9 за даним вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2012 року, і остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України та п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував ставлення обвинуваченого ОСОБА_8 до вчиненого та його характеризуючи дані, інші відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: ОСОБА_8 позитивно характеризується, знаходився на замісній підтримувальній терапії в обласному наркологічному диспансері з приводу лікування, перебував з 17.02.2016 року до затримання під клінічним наглядом на замісному підтримуючому режимі, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, що підтверджується довідкою № 752/1.2-2 від 26.09.2016 року КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», заключенням спеціальної медичної комісії по наркологічних оглядах № 292 від 30.08.2016 року є ВІЛ-інфікованим, що давало суду підстави призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 309 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не можуть слугувати підставою для пом`якшення покарання обвинуваченому, оскільки наведені захисником обставини, суд першої інстанції врахував при призначені обвинуваченому покарання, призначивши останньому, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, мінімальне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Інших доводів, які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

Викладені обставини на думку колегії суддів свідчать, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливо лише за умови ізоляції його від суспільства на строк, який визначив суд першої інстанції, оскільки останньому надавалася можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя, натомість ним вчинено новий умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів в період умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обране обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, із застосуванням ст. 71 КК України, відповідає меті і засадам призначення покарання, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, так і іншими особами , але й є справедливим.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому залишає її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.12.2016 року стосовно ОСОБА_8 , без змін.
Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2