АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вказує на те, що в рамках кримінального провадження №0002463, за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно автомобіль марки «БМВ Х5». Вказане майно придбано ОСОБА_6 в лютому 2017 року на автомобільному базарі в м. Києві. Вказаний транспортний засіб поставлено на облік, отримано свідоцтво про реєстрацію та номерні знаки. Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, оскаржувана ухвала не містить відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться у клопотанні, вказане клопотання слідчого і ухвала слідчого судді обґрунтовані загальними судженнями про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним у ст.. 98 КПК України. Окрім того, кримінальне провадження порушено за ч. 3 ст. 190 КК України, санкція якої не передбачає додаткової міри покарання у виді конфіскації майна. Таким чином підстав для накладення арешту не має.

Крім того, враховуючи, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно проводився без повідомлення власника майна, копію оскаржуваної ухвали власник майна отримала 11.05.2017 року, а апеляційна скарга направлена поштою 12.05.2017 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був завчасно повідомлений, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 24.03.2017 року було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, копія оскаржуваної ухвали отримана 11.05.2017 року, а 12.05.2017 року апеляційна скарга поштою направлена на адресу апеляційного суду, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Святошинського УП ГУНП в м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002463 від 21.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

22.03.2017 року слідчий Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

24.03.2017 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на зазначене в клопотанні слідчого майно.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, оскільки це майно у відкритому кримінальному провадженні є доказом вчиненого кримінального правопорушення.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, слідчим у клопотанні було викладено тільки фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень. Жодного посилання на конкретну правову підставу, визначену частинами 3, 4, 5, 6 статті 170 КПК України, якою необхідно керуватись в даному випадку при накладенні арешту на майно автомобіль марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим не наведено.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчим при внесенні на розгляд слідчого судді клопотання про накладення арешту на вказане майно не дотримано вимог пункту 1 частини 2 статті 171 КПК України, відповідно до якого у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положено статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно частини 3 статті 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків.

Однак, в порушення наведеної норми кримінального процесуального закону, слідчий суддя розглянув внесене слідчим клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з чим і постановив, як вважає колегія суддів, незаконне та необґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Із врахуванням викладених обставин, за об`єктивним переконанням колегії суддів, органом досудового розслідування не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, внесеного в рамках кримінального провадження №0002463, щодо арешту автомобіля марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, оскільки накладення арешту за викладених умов, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2847/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1