Провадження № 1-кс/201/349/2017
УХВАЛА
Іменем України
06 березня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання Прокуратури Дніпропетровської області виконати процесуальні дії, зазначені у його зверненнях від 12.04.2016, від 20.05.52016 та від 05.09.2016, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про зобов`язання Прокуратури Дніпропетровської області виконати процесуальні дії, зазначені у його зверненнях від 12.04.2016, від 20.05.52016 та від 05.09.2016.
В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 25.05.2016 розпочато кримінальне провадження № 0000448 за ознаками вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 385 КК України, а саме, надання завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні № 0000611 від 28.07.2015, де ОСОБА_3 є потерпілим.
05.09.2016 заявник звернувся із клопотанням до прокуратури області про вчинення процесуальних дій, яке залишилося без реагування. Тому заявник просить у своїй скарзі зобов`язати Прокуратуру Дніпропетровської області виконати процесуальні дії, зазначені у його зверненнях від 12.04.2016, від 20.05.52016 та від 05.09.2016.
Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги по скарзі підтримали та просили їх задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечував, зазначивши, що клопотання ОСОБА_3 від 05.09.2016 розглянуто, йому надана відповідь про часткову відмову у його задоволенні відповідною постановою. Тому просив відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, його представника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2016 ОСОБА_3 звертався до прокуратури області із клопотанням, яке надійшло до прокурора ОСОБА_5 27.09.2016.
Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 000448, частково відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 27.09.2016, зокрема, відмовлено в частині вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, ознайомленні з матеріалами провадження, задоволено клопотання про допит у якості потерпілого.

У відповідності до положень ст. 220 КПК України розгляд клопотання під час досудового розслідування слідчим, прокурором має здійснюватися в строк не більше трьох днів з моменту його подання, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка його заявила. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже, якщо клопотання задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається у клопотанні особою, що його заявила.

Виходячи із вищевказаних норм кримінально-процесуального закону, по клопотанню сторони захисту слідчий або прокурор повинен виконати вимоги ст. 220 КПК України, оскільки у разі не розгляду у передбачений законом строк клопотання сторони захисту, у останньої настає право оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора до слідчого судді, який у відповідності до положень ст. 3 ч. 1 п. 18 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з дослівного тлумачення норми ст. 220 КПК України, слідчим повинна прийматися постанова про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання.

Як встановлено, клопотання було розглянуто, та на його виконання 26.09.2016 було розпочато допит ОСОБА_3 у якості потерпілого.

Отже, прокурором частково виконано слідчі дії, про які просив заявник розпочато його допит. У вчиненні інших процесуальних дій відмовлено.

ОСОБА_3 , звертаючись із даною скаргою, просить зобов`язати прокурора вчинити дії, про які він просив у клопотанні, без урахування того, що у їх вчиненні було відловлено мотивованою постановою прокурора від 28.09.2016. Отже, за результатами його клопотання прокурором вже прийнято процесуальне рішення, яке він також оскаржував до слідчого судді.

У даному випадку вимоги заявника гуртуються на тому, що на його думку, орган досудового розслідування неодмінно повинен виконати ті дії, про які він просив.

Але у відповідності до вимог ст. 220 КПК України, рішення про вчинення тих або інших слідчих або процесуальних дій у досудовому розслідуванні приймається саме особою, якою воно здійснюється слідчим або прокурором, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому, саме орган досудового розслідування приймає рішення про виконання слідчих або процесуальних дій, про які просить сторона провадження, у т.ч. потерпілий. Саме ці рішення він має право оскаржити у порядку ст. 303 КПК України, а не оскаржувати бездіяльність, яка полягає у невчиненні таких дій.

Щодо інших звернень від 12.04.2016 та від 20.05.2016, то як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 вже було зобовязано прокуратуру області внасти заяву ОСОБА_7 від 12.04.2016 № С-56 до ЄРДР за попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 384 КК України, а ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2016 вже було зобовязано прокуратуру області розгляднути клопотання ОСОБА_3 від 20.05.2016 № С-73.

Отже, за даними зверненнями вже прийняті відповідні рішення слідчими суддями.

Заявник просить суддю слідчого зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області виконати процесуальні дії, які були зазначені у цих зверненнях, але не вказує, ані які самі дії слід виконати, у чому полягає бездіяльність органу судового розслідування, які саме рішення (дії) не виконані.

Тому приходжу до висновку, що скарга в даній частині є необґрунтованою, з огляду на те, що у ч. 1 ст. 303 КПК України йдеться про те, що підлягають оскарженню саме рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування. За змістом положень викладених у п. 1 вказаної частини, заявником, потерпілим може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора у разі нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Оскільки не вбачається в діях прокуратури Дніпропетровської області протиправності, то підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 немає.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303 307, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання Прокуратури Дніпропетровської області виконати процесуальні дії, зазначені у його зверненнях від 12.04.2016, від 20.05.52016 та від 05.09.2016 відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06 березня 2017 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 09 березня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1