Справа № 1-1144/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі :

головуючого _______________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю прокурора_________ ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, позапартійного, військовозобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, несудимого, непрацюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2010 року, близько 13 год., ОСОБА_4, перебуваючи на Центральному ринку, що на вул. Ярмарковій в м. Білій Церкві, придбав за 50 грн. у невстановленої слідством особи ніж і, перенісши його без передбаченого законом дозволу до своєї квартири АДРЕСА_1, зберігав його там до 3 липня 2010 року.

3 липня 2010 року, близько 22 год. 45 хв., біля магазину "Леван", що на вулиці Леваневського, 36-А в м. Білій Церкві, працівниками міліції був зупинений ОСОБА_4, у котрого в присутності понятих було виявлено та вилучено ніж, якого останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експертизи холодної зброї № 701 від 21.08.2010 року, ніж, вилучений 03.07.2010 року у ОСОБА_4, виготовлений за типом мисливського ножа, є холодною зброєю. Вказаний ніж належить до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений заводським способом.

Допитаний судом ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненому і вповному обсязі підтвердив установлені досудовим слідством факт та обставини незаконного придбання 17.04.2010 року, близько 13 год., мисливського ножа, який є холодною зброєю, і носіння його біля себе без передбаченого законом дозволу.

Показав, що придбав ножа на центральному ринку м. Білої Церкви у незнайомого чоловіка за 50 гривень і, віднісши додому, зберігав його у своїй квартирі для особистих потреб.

03.07.2010 року, близько 11 год., до нього зателефонувала його колишня дівчина Інна і попросила повернути їй мобільний телефон, якого вона йому колись дала в користування, але він, пославшись на зайнятість, відповів, що поверне телефон пізніше.

Цього ж дня, близько 22 год., Інна знову зателефонувала до нього і, сказавши, що з ним хочуть поговорити якісь люди, передала слухавку якомусь хлопцю. Останній в грубій формі попросив його вийти на вулицю для розмови. Він вийшов на вулицю, але побачивши, що Інна стоїть з двома незнайомими йому хлопцями, значно сильнішими за нього, повернувся додому і, взявшита придбаного 17 квітня ножа, прикріпив його до ременя своїх штанів і знову вийшов на вулицю. Підійшовши до хлопців, які стояли з Інною, він продемонстрував їм ножа, який висів на ремені, і один з хлопців кинулись тікати. Він побіг заним з тим, щоби полякати його трохи, але через деякий час зупинився і повернувся до місця, де залишилась Інна з другим хлопцем, але останніх там вже не було. Зустрівши біля магазину свого сусіда ОСОБА_5 почав спілкуватися з ним. Ножа при цьому встромив у землю.

Поспілкувавшись з ОСОБА_5 він забрав ножа і попрямував додому, але в цей час появились працівники міліції. Останні затримали його і вилучили ножа, якого він придбав і носив без передбаченого законом дозволу. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнаючи себе винним у скоєному, в повному обсязі погоджуючись з предявленим обвинуваченням та будучи детально ознайомленим з положеннями ст. 299 КПК України, ОСОБА_4 від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовився.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу .

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_4 несудимий, повністю визнав себе винним і щиросердно розкаявся у вчиненому.

Наведені обставини є ткими, що помякшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання підсудний характеризується формально позитивно.

Обставин, що обтяжували б відповідальність підсудного, суд не вбачає.

З урахуванням викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на викладене суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 263 ч. 2 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладеням на підсудного обоязків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, зобовязавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну постійного місця проживання і регулярно зявлятись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Ніж, який у якості речового доказу зберігається в камері схову БЦ МВ ГУ МВС України в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб від дня його проголошення.

Суддя: Сливка В. В. ,