Справа № 591/968/17
Провадження № 1-кп/591/237/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року Зарічний райсуд м. Суми в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000008, по ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сосниця, Сосницького р-ну, Чернігівської обл., українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, освіта середня спеціальна, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, обвинуваченого за ст. 407 ч. 4 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так солдат ОСОБА_5 , 02.09.2014 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . У подальшому, солдат ОСОБА_5 , проходив службу у військовий частині польова пошта НОМЕР_2 .
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 , вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 607/2014 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів. Однак, 13 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону Україні «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командувань військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин на службу, після лікування до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині ОСОБА_5 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 нікуди н відлучаючись, займаючись справами, не пов`язаними з проходженням військової служби. 23.02.2017 року солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків. ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 13 жовтня 2015 року по 23 лютого 2017 року включно.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , по кримінальному правопорушенню передбаченому ст.407 ч.4 КК України свою вину визнав повністю , суду пояснив, що дійсно з 13 жовтня 2015 року після лікування , без дозволу командування військової частини, не маючи поважних причин, самовільно залишив місце служби, постійно перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди н відлучаючись, займаючись справами не пов`язаними зі службою, 23 лютого 2017 року сам добровільно з`явився до військової частини, де продовжує виконання своїх службових обов`язків, просить суд суворо його не карати, врахувати сімейні обставини, врахувати стан його здоровя, а також врахувати, що на утриманні він має двох неповнолітніх дітей, копії свідоцтв про народження яких надав суду.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_5 , під час судового розгляду підтверджується повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України- самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено. Пом`якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, обвинувачений перебуває у цивільному шлюбі, має незадовільний стан здоровя, являється батьком двох неповнолітніх дітей які він утримує, приймав участь в АТО на сході України.
З урахуванням обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , з урахуванням особи винного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання з застосуванням ст.75 КК України у вигляді позбавлення волі , дане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368,370 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбуття покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий термін два роки.
Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя