Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3868/16-к
Провадження №: 1-кп/332/37/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0003571 від 18.09.2016 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, одружений, неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,-
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,
В С Т А Н О В И В:
17.09.2016 року, близько 18-00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 . На ґрунті раптово виниклого конфлікту зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час бійки, отримав від останнього декілька ударів в область обличчя, внаслідок чого впав на диван. Далі, ОСОБА_6 , використовуючи свою фізичну та вікову перевагу, став наносити удари в різні частини тіла та обличчя ОСОБА_4 , який, знаходячись в положенні «лежачи на спині» та захищаючись від ударів в обличчя, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, явно перевищуючи межі необхідної оборони та усвідомлюючи реальну невідповідність заподіюваної потерпілому шкоди небезпечності посягання, взявши зі стола правою рукою кухонний ніж, наніс ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_6 , чим спричинив останньому, згідно з висновком експерта №4360 від 15.11.2016 року, проникаюче поранення живота в області лівого підребер`я по передній пахвовій лінії з пошкодженням пасма великого сальника, шлунка з крововиливом в черевну порожнину, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознаками небезпеки для життя в момент спричинення.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.124 КК України, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що вони зі ОСОБА_6 , який є його пасинком, 17 вересня 2016 року вживали спиртні напої вранці, а потім увечері. Близько 18 години між ними на ґрунті безробіття ОСОБА_4 стався конфлікт, який переріс в бійку. В процесі цього ОСОБА_6 бив його кулаками в обличчя та по ребрах, внаслідок чого він впав на диван. Відразу ОСОБА_6 сів на нього зверху та продовжував наносити удари. Тоді він протягнув руку до столу, який знаходився біля дивану, щоб узяти якийсь предмет оборонятися та намацав кухонний ніж, взяв його та ударив ним ОСОБА_6 в область животу один раз. Після цього ОСОБА_6 присів, а він вибіг з кімнати. Після повернення ОСОБА_6 знову збив його з ніг та почав бити. Як викликали поліцію та швидку допомогу не пам`ятає. Також обвинувачений пояснив, що такими своїми діями він здійснював свій захист. При цьому окрім вказаного удару ножем ОСОБА_6 взагалі не наносив тілесні ушкодження та гадав іншої можливості зупинити його дії не мав. Щиро розкаюється у скоєному.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його вітчимом, відносини між ними добрі. 17 вересня 2016 року вони з обвинуваченим вживали спиртні напої. На грунті цього він спровокував конфлікт, розлютився та, маючи вікову та фізичну перевагу, почав бити ОСОБА_4 . Останній, захищаючись, завдав йому ножове поранення. Також просив суд обвинуваченого строго не карати.
Відповідно до висновку експерта №4360 від 15.11.2016 року, проникаюче поранення живота в області лівого підребер`я по передній пахвовій лінії з пошкодженням пасма великого сальника, шлунка з крововиливом в черевну порожнину у ОСОБА_6 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознаками небезпеки для життя в момент спричинення.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 , висновками експерта.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує його дії за ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки; дані, що характеризують особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, а також те, що ОСОБА_4 суспільно-корисною працею не займається, має стійкі соціальні зв`язки, місце проживання, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 03.03.2008 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначення такого виду покарання, передбаченого ст.124 КК України, як обмеження волі, з урахуванням особи обвинуваченого, суспільної небезпеки злочину, його наслідків та сукупності усіх фактичних обставин.
Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, думку прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст..ст.75, 76 КК України, думку потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов заявлений КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину ОСОБА_6 в розмірі 5034,25 гривень, задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно із ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин,зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 , перевищуючи межі необхідної оборони.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що у задоволенні даного цивільного позову слід відмовити.
Клопотань про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого від учасників судового розгляду не надходило, підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та призначити йому покарання за ст.124 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази у справі - шорти сіро-зеленого кольору зі слідами РБК, два кухонні ножі, ганчірку зі слідами РБК, шорти чорного кольору із зеленими та білими вставками, сорочку чорного кольору із білими смугами, ніж із металевим лезом та пластмасовою рукояткою обмотаною ізоляційною стрічкою синього кольору, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів знищити.
У задоволенні цивільного позову КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину в розмірі 5034,25 гривень відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1