АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП в річковому порту Київ ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000016, відмовлено.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на зазначене в ньому майно. Так, на думку апелянта стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки надані матеріали містять достатньо підстав і підозр вважати, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судовогопровадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, СВ ВП в річковому порту Київ здійснюється кримінальне провадження № 0000016 від 14 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-2 КК України.
Згідно доводів клопотання, 14 червня 2017 року близько 09 год. 45 хв. до відділу поліції в річковому порту Київ ГУ НП у місті Києві надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що на території річки Коник біля кооперативу «Коник» за адресою: м. Київ, вул. Лютнева, 58, проводиться незаконне видобування піщаної суміші яка складається на березі даної річки.
В результаті огляду місця події, на акваторії річки Коник в Голосіївському районі міста Києва неподалік кооперативу «Коник» по вул. Лютнева, 58, було виявлено земснаряд «Мрія» БВА 400/20, до якого приєднано від електрощита на березі річки електронний кабель, та пластикові труби для подачі піску на берег річки у кількості 8 шт. На березі була виявлена карта намиву піщаної суміші та спеціальна техніка, а саме:бульдозер темно-жовтого кольору Т10М № 50586 ЧТЗ -1 шт.; екскаватор марки «Hyindai» Rober 210 LS-3 1 шт. Крім того, в ході огляду було виявлено карти намиву піску, яка являє собою земельну ділянку на якій знаходиться піщаний насип довжиною близько 250 метрів, шириною близько 100 метрів. Висота даного піщаного насипу у найвищій точці близько 2 метрів.
Виявлено майна було вилучено та постановою слідчого СВ ВП в річковому порту Київ ОСОБА_6 від 14 червня 2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000016.
Звертаючись з клопотання про арешт вилученого майна слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, є збереження його як речового доказу.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на недоведеність стороною обвинувачення відповідності вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Згідно положень, ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, серед іншого, допускається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, надані слідчим матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що свідчить на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України.
Враховуючи вище зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатнього даних, які дають правові підстави для накладення арешту на вилучене майно з метою його збереження як речового доказу.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, за наведених вище обставин, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки слідчим доведені ті обставини, що зазначене в клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП в річковому порту Київ ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000016, відмовлено, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП в річковому порту Київ ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000016, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: насип піщаної суміші об`ємом 1950 куб. метрів відповідно до протоколу огляду місця події від 14 червня 2017 року розташований на земельній ділянці (карті намиву) біля кооперативу «Коник» за адресою: м. Київ, вул. Лютнева, 58, несамохідне судно земснаряд «Мрія» БВА 400/20 1 шт.; бульдозер темно-жовтого кольору Т10М № 50586 ЧТЗ -1 шт.; екскаватор марки «Hyindai» Rober 210 LS-3 1 шт.; пластикові труби у кількості 8 шт., з забороною розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3812/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1