Провадження №1-кп/761/852/2016
В И Р О К
іменем України
19 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 029 64 відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, студент 3-курсу Київського професійного коледжу, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, студент 3-курсу Київського професійного коледжу, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

обох у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 06.03.2016 приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 66, зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_10 та разом попрямували в бік вул. Шпака в м. Києві. Проходячи повз буд. № 55 по вул. Дегтярівській у м. Києві ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 звернули свою увагу на автомобіль марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно Довіреності № 1472 від 19.08.2010 належить ОСОБА_6 .

Побачивши вказаний автомобіль у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, яке знаходилось у зазначеному автомобілі та оббернення його на свою користь. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 підійшли до зазначеного автомобіля, де у подальшому оглянувши його зовні виявили, що двері до салону автомобіля відчинені. Після чого, ОСОБА_7 відкрив двері до салону автомобіля та капот. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 двигун зазначеного автомобіля, після чого вирішили викрасти акумулятор та радіатор.

Не маючи при собі необхідних інструментів ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 направилися до місцяпроживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_3 , де взяли гайковий ключ.

07.03.2016 приблизно о 01 год. 30 хв. продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 повернулися на подвір`я буд. АДРЕСА_4 до автомобіля марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де за допомогою гайкового ключа від`єднали від двигуна автомобіля акумулятор, вартістю 929 грн. 87 коп. та радіатор, вартістю 469 грн. 08 коп.

А всього, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 за попередньою змовою группою осіб таємно викрали майно, що належить ОСОБА_6 на загальну суму 1398 грн. 95 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення. Пояснив суду, що 06.03.2016, у вечірній час доби зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_10 . Після чого проходячи повз буд. № 55 по вул. Дегтярівській у м. Києві вони звернули свою увагу на автомобіль марки «ВАЗ 2105», підійшовши до вказаного автомобіля, оглянули його та виявили, що двері до салону автомобіля відчинені. В подальшому відкрили двері до салону автомобіля та з салону відкрили капот, оглянули двигун зазначеного автомобіля та вирішили викрасти акумулятор та радіатор, однак не мали при собі необхідних інструментів, а тому вирішили сходити додому та взятии гайковий ключ, щоб зняти радіатор та аккумулятор.

Приблизно о 01 год. 30 хв. вони повернулися на подвір`я буд. АДРЕСА_4 до автомобіля «ВАЗ 2105», з якого за допомогою гайкового ключа від`єднали від двигуна автомобіля акумулятор та радіатор.

З викраденим попрямували додому та мали намір викрадене продати. У скоєному щиро каявся, просив суд суворо його не карати, вибачився перед потерпілим.

Цивільний позов визнав частково, стверджуючи, що автомобіль був пошкоджений ще до того, як вони з нього викрали акумулятор і радіатор. Дій на пошкодження автомобіля не вчиняли, двері автомобіля були відкритті, а машина залишала враження заброшеної, тому вони вирішили, що нею ніхто не користується і вчинили крадіжку.
Обвинувачений ОСОБА_9 дав суду аналогічні показання, визнав вину, щиро розкаявся у скоєному.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав заявлений цивільний позов та просив стягнути на його користь з обвинувачених у солідарному порядку 15780 грн. спричиненої матеріальної шкоди: 600 грн. компресор, 80 грн. ковпаки на колеса, панель консоль 3000 грн., пофарбування капота 3000 грн.,пофарбування багажника 3000 грн., ремонт електропроводки 500 грн., антіфріс вартістю 150 грн., 165 грн. патрубок радіатора, 160 грн. змок капота, 100 грн. підсилювач антени.
Обгрунтовуючи цивільний позов у розмірі 5000 грн. зазначив, що зазнав душевних страждань,пов`язаних з викраденням належного йому майна, порушенням звичайного способу життя у зв`язку з обмеженням у користуванні автомобілем, в трати оперативності у вирішення побутових потреб. .
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показаннями обвинувачених, які повністю визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, та дослідженням даних, які характеризують їх особи та дані на підтвердження заявленого цивільного позову, показаннями потерпілого ОСОБА_6 в частині цивільного позову, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, фактичних обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються, у зв`язку з відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в умисних діях, які виразились у таємному викрадені чужого майна /крадіжка/, вчинений за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за критеріями, визначеними ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані, які характеризують обвинувачених:

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 , судом також враховується те, що він раніше не судимий, при цьому, має місце проживання реєстрації, навчається у Київському професійному коледжі, за місцем проживання та навчання позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, стан здоров`я.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання судом також враховуються дані про його особу, який позитивно характеризується за місцем роботи та навчання, має постійне місце проживання, навчається, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік та стан здоров`я.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд відносить щире каяття, сприяння суду та слідству у розкритті злочину.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та попередження вчинення ними нових злочинів призначення покарання у виді обмеження волі у межах ближчих до мінімальних.

При цьому, встановлені обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема характер та ступінь участі обох обвинувачених свідчать в сукупності з переліченими вище даними про особи обвинувачених, які раніше не судимі, позитивно характеризується, навчаються, наявність у кожного з них пом`якшуючих обставин, все це у сукупності свідчить про можливість їх виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнивши обох обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Стягнути з обвинувачених на користь держави судові витрати на залучення експерта по 1011,94 грн. з кожного.

Цивільний позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню і стягненню у солідарному порядку з обвинувачених . Так, потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 15780 грн. в тому числі й щодо обсягу майна, викрадення якого не інкримінується обвинуваченим. З розписки, що міститься в матеріалах справи вбачається, що потерпілий отримав на зберігання викрадений у нього радіатор та акумулятор на загальну суму 1398 грн. 95 коп.

Враховуючи вимоги ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення.

А тому в іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди належить відмовити.

Вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню та стягненню у солідарному порядку з обвинувачених на користь потерпілого на підставі ст.28, 1167 ЦК України, оскільки потерпілий пережив моральні страждання, пов`язані з посяганням на його власність, його звичайний спосіб життя був ускладнений. А тому суд вважає, що саме вказана сума зможе компенсувати йому понесені моральні страждання.

Керуючись ст.ст.369-371 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного / року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації.

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі,

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації.

Речові докази радіатор та акумулятор передані під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити йому ж за належністю, гайковий ключ та тканинні рукавички, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві, пакет білого кольору з експертними зразками у відповідності до квитанції 00010324 знищити.

Стягнути зОСОБА_7 і ОСОБА_9 витрати на залучення експерта по 1011, 94 грн. з кожного.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути на його користь зі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 5000 грн. у солідарному порядку.
В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовити.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя