ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1904/16-к
Провадження № 1-кп/636/239/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000825, внесеному 08 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чкаловське, Чугуївського району, Харківської області, громадянина України, українця, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 09.11.2005р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 09.04.2009р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 04.04.2011р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.; 26.05.2014р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 роки 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
07 травня 2016 року, близько 11.00 год. ОСОБА_4 , маючи злочинний намір на таємне заволодіння чужим майном, заздалегідь заволодівши ключами від гаражного приміщення з особовим рахунком № НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , що знаходився у користуванні потерпілого ОСОБА_6 , прийшов з раніше знайомим йому ОСОБА_7 до вказаного гаражного приміщення, при цьому достовірно розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 неправдиву інформацію про своє право власності на шиферні листи, що знаходяться у приміщенні гаражу. Далі ОСОБА_4 , маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом наживи та збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, таємно для власника майна, відкривши один замок гаражу ключами, а другий збивши палицею, викрав з гаражного приміщення 38 листів шиферу марки ТТХ-112,5х175см, товщина листа 0,6-0,75см, 6-ти хвильовий, б/у, без пошкоджень, за що отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 800,00 грн. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було завдано, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 5437 від 24.05.16р., матеріальної шкоди на суму 1900,00 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
13 травня 2017р. між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення. Відповідно до укладеної угоди про примирення потерпілий ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 1 ст.185 КК України, розміру заподіяної матеріальної шкоди, узгодженого покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілому, і передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України.
Суд заслухавши думку прокурора, який вважав, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, та просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, і просив укладену з потерпілим угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.
Потерпілий в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між ним та обвинуваченим і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.
Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості і, відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. 473, 474 КПК України.
За таких обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на її підставі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
При затвердженні угоди про примирення, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, є те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому.
Обставини, що обтяжують відповідальність, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
За таких обставин, судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, та враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_4 злочину, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини обвинуваченим, суд погоджується, що наявні підстави для призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 розмірів неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яка узгоджена сторонами в угоді про примирення.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України .
Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи - висновки експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса № 5437 від 24.05.2016р. у сумі 440,50 грн.
В ході судового розгляду обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 29 травня 2017, котрий необхідно продовжити до вступу вироку в законну силу так як не відпали ризики передбачені ст. 177 КПК України котрі були враховані при обранні запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 468, 471 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення укладену 13 травня 2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 13 травня 2017 року покарання у вигляді штрафу розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у сумі 440 (чотириста сорок) грн. 50 коп.
Речові докази: 38 листів шиферу марки ТТХ-112,5х175см, товщина листа 0,6-0,75см, 6-ти хвильовий, б/в, без пошкоджень, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутими власнику, звільнивши від зобов`язань по розписці про зберігання
Міру запобіжного заходу обраного обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироку законної сили залишити без змін.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6 чи ч. 7 ст. 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору та потерпілому.

Суддя