АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/305/17 Справа № 205/5958/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі дистанційного судового провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Амвросієвка Донецької області, громадянина України, українця, засудженого Амвросієвським районним судом Донецької області від 20 листопада 2013 року за ч.3 ст.185 КК України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно ст.81 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задоволено.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання засудженого виходив з того, що останній на час розгляду провадження в суді першої інстанції відбув більше 2/3 строку покарання, характеризується задовільно, має два заохочення, не працевлаштований у зв`язку з хворобою, до лікування ставиться задовільно та виконує вимоги лікарів в повному обсязі, а тому довів своє виправлення.

Не погоджуючись з судовим рішенням прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить постановити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_6 в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_6 не може довести своє виправлення своїм ставленням до праці у зв`язку з хворобою, а другий критерій, зазначений у ч.2 ст.81 КК України, також відсутній, оскільки 3 дисциплінарні стягнення, хоча і погашені за сплином часу, однак негативна характеристика не можуть свідчити про сумлінну поведінку ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування ним покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції та поставити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, вказував на необхідність вивезти свою матір із зони АТО, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзіпро невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 20 листопада 2013 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_6 рахується з 16 жовтня 2013 року.

На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_6 зараховано термін попереднього ув`язнення у строк покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 16 жовтня 2013 року по 06 грудня 2013 року включно.

Тобто на час розгляду провадження щодо засудженого ОСОБА_6 в суді першої інстанції, останній відбув дві третини строку покарання.

З характеристики ОСОБА_6 слідує, що за час відбування покарання останній характеризується задовільно, не працевлаштований у зв`язку із хворобою. До лікування ставиться задовільно, вимоги лікарів виконує в повному обсязі. За період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 за зразкову поведінку та активну допомогу по благоустрою відділення мав два заохочення у формі подяки. Стягнення відносно засудженого ОСОБА_6 у виді догани погашені за спливом строку, передбаченого положеннями кримінально-виконавчого кодексу України.

Задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував вищезазначені обставини, зокрема те, що засуджений дотримується правомірних та ввічливих стосунків з персоналом виправної установи, провину у скоєному злочині визнає повністю, а також підтримує стійкі соціальні зв`язки зі своєю родиною, що сумлінною поведінкою останнього доводить його виправлення.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі про неможливість доведення виправлення засудженого ОСОБА_6 своїм ставленням до праці у зв`язку з хворобою є необґрунтованими, оскільки не відповідають досягненню мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суд першої інстанції розглядаючи дане провадження правильно приділив особливу увагу поясненням засудженого ОСОБА_6 , що відповідає положенням пункту 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким». А тому доводи прокурора в частині неврахування позиції засудженого ОСОБА_6 внаслідок схильності останнього до обману не відповідають вимогам діючого законодавства.

Таким чином, колегія судів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, тому підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4