Дата документу Справа № 314/6751/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/663/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/6751/16-к
Категорія ст. 72 ч. 5 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоберислав Бориславського району Херсонської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільянянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не згоден з ухвалою суду. Вважає його незаконним за наступними обставинами: відповідно до положень Конституції України громадяни мають права Конституційні, тобто рівність перед законами. Просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; адвоката, який просив апеляційну скаргу задовольнити; прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про зарахування йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання, строку попереднього ув`язнення.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, ОСОБА_6 засуджений вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 07.06.2012 року та вироком Апеляційного суду Херсонської області від 28.04.2015 року за пп.1, 12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі; покарання у виді позбавлення волі засуджений відбуває у Вільнянській установі виконання покарань (№ 11) УДПтС України в Запорізькій області.

Засуджений звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання", а саме про зарахування в строк позбавлення волі строку попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції вказав, що можливості застосування положень ст. 72 КК України до покарання, як довічне позбавлення волі, закон не передбачає.

Колегія суддів вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до положень Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.
Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Положення Конституції України щодо людини, її прав і свобод, а також статей 50, 51, 63-64, 72 КК України свідчать про гуманістичну направленість Основного Закону України та кримінального законодавства України, про поширення загальних засад призначення покарання на всі види покарань, незалежно від їх суворості.
Враховуючи вищевказані вимоги Основного Закону України та кримінального законодавства України, колегія суддів вважає безпідставними доводи суду про те, що довічне позбавлення волі є безстроковим покаранням, межі застосування якого у часі законом не встановлюються, а тому зарахування строку тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України є таким, що не відповідає вимогам закону, правила, закріплені у ч. 1 ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, а довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься, оскільки, по-перше, доводи про застосування ч. 5 ст. 72 КК України тільки до строкових покарань, не відповідають принципу рівності всіх громадян перед законом, а по-друге, в ч. 1 ст. 72 КК встановлені тільки правила, якими повинен керуватися суд при призначені покарання за сукупністю злочинів та вироків, по третє, вказівка в ч. 5 ст. 72 КК України про те, що «зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі», свідчить про те, що це стосується двох видів покарань, як позбавлення волі на певний строк, так і довічного позбавлення волі.
Між тим, колегія суддів не може погодитися з доводами засудженого про зарахування останньому у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення у період з 25.08.2011 р. по 14.08.2016 р., з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був засуджений 26.03.2013 року апеляційним судом Херсонської області за п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України від 17.09.2013 року цей вирок був скасований, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.

28.04.2015 року ОСОБА_6 знову був засуджений апеляційним судом Херсонської області за п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України від 22.03.2016 року цей вирок залишено без змін.

Між тим, колегія суддів позбавлена можливості установити точний строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 по цій кримінальній справі, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про це.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що строк з 22.03.2016 року (дата винесення ухвали Вищого спеціалізованого Суду України) до 14.08.2016 року (дата закінчення строку попереднього ув`язнення, яка вказана засудженим ОСОБА_6 ) до попереднього ув`язнення не відноситься, оскільки вирок апеляційного суду від 28.04.2015 року в цей період набрав законної сили.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, перевірити всі доводи апеляційної скарги, зокрема встановити правильно строк попереднє ув`язнення засудженого ОСОБА_6 та постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_10 про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», скасувати призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: