Справа №345/4254/16-к
Провадження № 1-кп/345/66/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2017 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
представник служби у справах дітей Калуської міської ради ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одруженого, українець, громадянин України, учень Вищого професійного училища №7 м.Калуша, раніше не судимий, за ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
що ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Злочин вчинено при наступних обставинах:
Так, 21.12.2016 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні спортзалу Калуської загальноосвітньої школи I-III ступенів №3, шо в м.Калуші по вул.Дзвонарській,4 побачив на лавочці мобільний телефон марки «Lenovo A 859», в останнього виник умисел на його таємне заволодіння.
З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, останній, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрав із лавочки мобільний телефон марки «Lenovo A 859», вартістю 2400 грн., з сім картками оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 вартістю 30 грн. та № НОМЕР_2 вартістю 10 грн. на рахунку якої було 30 грн. та картою пам`яті на 8 Гб вартістю 120 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2590 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину свою у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив суду вищенаведені обставини, розкаюється у вчиненому та просить суд суворо не карати. Не заперечував проти розгляду провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 не заперечувала проти розгляду провадження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
Законний представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, однак згідно телефонограми повідомила суду про слухання кримінального провадження у її відсутності, претензій до обвинуваченого немає.
Суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що в такому разі вони будуть позбавленні права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особи обвинувачених.
На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Дані обставини повністю доведено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи.
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, його каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин будучи неповнолітнім.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує особу винного, те, що за місцем проживання характеризується позитивно, його молодий вік, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, та вважає, йому слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.) з врахуванням правил, встановлених ст.102 КК України. Одночасно суд вважає, що відповідно до ст.105 КК України, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , який вчинив злочин середньої тяжкості, може бути звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, оскільки судом встановлено, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Таким чином, на підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання - штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі п.3 ч.2 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ст.185 ч.1 КК України у штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_5 ..
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Lenovo A 859», який передано на зберігання ОСОБА_9 повернути йому ж.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Івано-Франківського через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.
Головуючий: