АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/774/17 Номер провадження 11-кп/786/589/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, засудженого:

- 6.07.2012 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 286 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування на 3 роки.

.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки ОСОБА_8 за час відбування покарання має 11 стягнень, з яких 3 рази поміщався в ДІЗО та 7 заохочень, до роботи не завжди відноситься добре, поставлені перед ним завдання виконує не в повному обсязі, комісією установи 27.01.2015 та 29.01.2016 відмовлено у заохочувальній пільзі щодо заміни невідбутого покарання більш м`яким після відбуття 1/3 частини покарання, а 12.02.2016 та 14.02.2017 комісією установи прийнято рішення про відмову в представленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , так як останній не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на те, що суд не врахував заохочення від 8.11.2016 та 14.03.2017, якими достроково знято стягнення; його відношення до праці на фермі в установі; те, що йому надано гарантійний лист щодо працевлаштування у випадку умовно-дострокового звільнення, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника засудженого в підтримку апеляційної скарги засудженого, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так, ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений 6.07.2012 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 286 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування на 3 роки, а саме за те, що він 26.08.2007 приблизно о 3.50 год керуючи мікроавтобусом «Mercedes-Benz 316 г» д.н.з. НОМЕР_1 з автопричепом «ММЗ» д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по авто дорозі Київ-Одеса в сторону міста Одеса на 348 кілометрі+900метрів на території Ширяївського району Одеської області,в порушення п.п.2.36, 2.96, 12.1,23.12 не вибрав безпечну швидкість руху, відволік свою увагу від керування автобусом, не справився з керуванням та виїхав за межі проїжджої частини дороги, де здійснив наїзд на металеву огорожу, що призвело до перевертання автобуса, у результаті чого настала смерть ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження (а.м.о.с. 1-6).

21.01.2016 Полтавським районним судом засудженому ОСОБА_8 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 6.07.2012 по 25.09.2012 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. п. 19).

Початок строку покарання ОСОБА_8 з 6.07.2012, кінець строку покарання 17.10.2019 (а.м. п. 4,14).
У Крюківській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 29 ОСОБА_8 відбуває покарання з 22.11.2012.
Під час тримання в Черкаському слідчому ізоляторі ОСОБА_8 режим утримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. (а.м.п. 14).
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_17 та начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи установи ОСОБА_18 , затвердженої начальником Крюківської виправної колонії (№29) ОСОБА_19 від 4 квітня 2017 року, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання в установі 11 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, два з яких-правами начальника відділення, а інші дев`ять правами начальника установи. За грубі порушення режиму відбування покарання тричі поміщався до ДІЗО установи. Всі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Сім разів був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Працевлаштований на власному виробництві установи робітником молочнотоварної ферми до роботи відноситься не зажди добре, поставлені перед ним завдання виконує не в повному обсязі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо та здійснює за ними належний догляд. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного виконання не має. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься не завжди з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не приймає особистої участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Зарахований та приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Стан здоров`я добрий, групи інвалідності та шкідливих звичок не має. Дотримується особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, охайний. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов та побачень. 27.01.2015 та 29.01.2016 комісією установи відмовлено у заохочувальній пільзі щодо заміни невідбутого покарання більш м`яким після відбуття 1/3 частини покарання, а 12.02.2016 комісією установи прийнято рішення про відмову в представленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , так останній не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Наявний виконавчий лист на суму 930,20 грн.,відшкодовано 529,93 грн. (а.м. п. 14).
За час відбування покарання ОСОБА_8 має 11 стягнень: 2.02.2013, 17.05.2013 у виді догани за порушення режиму утримання, 4.06.2013 у виді догани за порушення правил особистої гігієни, 5.07.2013 у виді 10 діб ДІЗО за зберігання заборонених предметів та нетактовну поведінку, 7.09.2013 у виді догани за зберігання заборонених предметів, 20.10.2013 у виді 5 діб ДІЗО за нетактовну поведінку з представниками адміністрації, 23.01.2014, 16.01.2017 у виді догани за куріння у не відведеному місці, 28.02.2014 у виді догани за зберігання заборонених предметів, 22.04.2014 у виді догани за порушення розпорядку дня, 15.08.2016 у виді 5 діб ДІЗО за зберігання заборонених предметів та самовільне залишення робочого місця які погашені, 7 заохочень 23.05.2014, 14.11.2014, 8.12.2015, 29.02.2016, 22.07.2016, 8.11.2016, 14.03.2017 за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.м.п. 15).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника засудженого, суд першої інстанції всебічно врахував дані про поведінку і ставлення до праці ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, які наведені вище, а також рішення комісії установи від 12.02.2016 та 14.02.2017 про відмову в представленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , з тих підстав, що останній не довів своє виправлення, та прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Колегія суддів також враховує те, що ОСОБА_8 шкоду потерпілим у повному обсязі не відшкодував до теперішнього часу, що підтверджується виконавчим листом.

Засуджений та його захисник, прохаючи задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення посилаються на поведінку засудженого, яка безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, що є неприпустимим.
Отже, твердження засудженого та його захисника про те, що він довів своє виправлення не обумовлені достатніми підставами, оскільки матеріали особової справи в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Посилання ОСОБА_8 на те, що він має 7 заохочень, те, що ПП ОСОБА_20 у разі звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково гарантує його працевлаштування слюсарем - авторемонтником (а.п. 23), колегія суддів враховує, але на правильність оскаржуваного судового рішення це не впливає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4