УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року м. Одеса
З клопотання ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості
04.07.2017 року ОСОБА_4 , у порядку ст. 128 КПК України, до органів досудового розслідування, заявлено цивільний позов. Матеріальну шкоду, що завдана йому в наслідок вчинення кримінального правопорушення він оцінює в 1 300 000 (один мільйон триста тисяч гривень), що й складає розмір позовних вимог.
З клопотання ОСОБА_4 вбачається, що 17.10.2001 року він спільно зі своїм батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придбали у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 на теперішній час і зареєстрований.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 батько помер. У 2014 році ОСОБА_4 отримав від батька у спадщину частину спільно придбаної в 2001 році квартири АДРЕСА_1 . Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори ОСОБА_8 по спадковій справі № 184/2014, зареєстрованої в реєстрі за № 9-228, ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем 1/2 частки зазначеної квартири, в наслідок чого останній став її одноосібним власником. З метою догляду за своєю тіткою ОСОБА_9 , стан здоров`я якої погіршився, з осені 2015 року тимчасово змушений знаходитись у неї.
Восени 2016 року ОСОБА_4 було прийнято рішення про продаж вказаної вище квартири, однак невідома особа заволоділа квартирою ОСОБА_4
12.06.2017 р. ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою про заборону вчинення реєстраційних дій до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради де отримав відповідь про те, що станом на 12.06.2017 року власником квартири АДРЕСА_1 є невідомий йому громадянин ОСОБА_10 .
16.06.2017 р. вказану квартиру було оглянуто працівниками поліції в присутності теперішнього власника ОСОБА_10 та. з метою обмеження до неї доступу, опечатано.
Оглянувши копію договору купівлі-продажу ОСОБА_4 стало відомо, що договір було підписано від імені ОСОБА_4 невідомою особою. Вказаний договір ОСОБА_4 раніше ніколи не бачив та тим більше не підписував, до нотаріуса ОСОБА_12 та Другої Одеської державної нотаріальної контори не звертався.
Також, згідно технічного паспорту, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_4 , особу якого посвідчено паспортом серії НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Паспорт серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 не отримував, у м. Новоград-Волинському ніколи зареєстрований не був та на теренах Житомирської області взагалі ніколи не перебував.
Таким чином, матеріалами досудового розслідування встановлено, що предметом вчинення злочину є квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на праві власності та на теперішній час, в наслідок вчиненого кримінального правопорушення, належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи вище викладене, ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту на кв. АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши клопотання ОСОБА_4 , заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з забороною відчуження, розпорядження та користування майном.
Виконання ухвали покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Копію ухвали про арешт майна направити ОСОБА_4 , слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1