АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1268/17 Справа № 192/2411/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінальних проваджень № 0000365, № 0000725 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця смт. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, моючого на утриманні трьох малолітніх діьей, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 125 ч. 1, 185 ч. 2, 186 ч. 3, 355 ч. 2 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року, ОСОБА_6 визнано винним за ст. 355 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців; за ст. 125 ч. 1 КК України у виді громадських робіт строком сто годин; за ст. 186 ч 3 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки; за ст. 185 ч. 2 КК України у виді обмеження волі строком два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з моменту фактичного виконання вироку.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 10 травня 2016 року, близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_6 , вступивши в змову з особою провадження відносно якої виділено в окреме провадження, керуючись єдиним умислом направленим на примушування ОСОБА_9 до виконання цивільно-правових зобов`язань поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, на користь ОСОБА_10 , які виникли на підставі розписки від 02 квітня 2015 року про сплату суми боргу у розмірі 2500 грн., приїхали на автомобілі ВАЗ-2103, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 , до місця мешкання ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 , разом із особою провадження відносно якої виділено в окреме провадження, взявши з собою з автомобіля дерев`яні палиці, підійшли до вхідних дверей вказаного будинку, де їх зустріла ОСОБА_9 , і реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на примушування ОСОБА_9 до виконання цивільно-правових зобов`язань поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, ОСОБА_6 підійшов до останньої та вимагаючи в категоричній формі повернути ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 2500 грн., наніс ОСОБА_9 один удар дерев`яною палицею по голові та один удар кулаком своєї руки в ніс, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної області справа, лобної області праворуч, яка розташована на тлі підшкірної гематоми, які відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що при своєму звичайному перебігу мають незначні скороминучі наслідки.
Продовжуючи свою злочинну діяльність 10 травня 2016 року, близько 21 год. 35 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 разом з особою провадження відносно якої виділено в окреме провадження, керуючись раптово виниклим злочинним умислом спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_9 , усвідомлюючи що їхні дії не є таємними, діючи відкрито через незачинені двері проникли у вказаний будинок, в якому в кімнаті на дивані лежав потерпілий ОСОБА_12 та який зробив їм зауваження для припинення їхніх злочинних дій. На що ОСОБА_6 , керуючись раптово виниклим умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , з метою недопущення будь-якого опору зі сторони потерпілого на подальшу реалізацію свого злочинного умислу на відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, підійшов до ОСОБА_12 , і наніс йому кулаком правої руки не менше одного удару по обличчю в ліву брову, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани надбрівної дуги та садна лівої скроневої частини, які відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень як такі, що при своєму звичайному перебігу мають незначні скороминучі наслідки.
Після чого ОСОБА_6 разом з особою провадження відносно якої виділено в окреме провадження, реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, усвідомлюючи відкритий характер своїх подальших злочинних дій, в кімнаті спальні вказаного будинку відкрито викрали радіоприймач марки «Кіко», вартістю 314 грн. 10 коп., оцинковане відро об`ємом 10 л, вартістю 31 грн., що належали ОСОБА_9 та з викраденим з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 345 грн. 10 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 16 вересня 2016 року близько 20 год. 00 хв., знаходячись в гостях разом з ОСОБА_13 в будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_14 , керуючись умислом на таємне повторне викрадення чужого майна із корисливих спонукань з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав мобільний телефон «Nokia-2323-c», вартістю 320 грн., що знаходився на столі в приміщенні літньої кухні та належав ОСОБА_13 , та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 320 грн.
Не погодившись з прийнятим вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості у вчиненні злочину і правильність кваліфікації свого діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість. Просить пом`якшити йому покарання.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначення покарання не врахував те, що він має на утриманні трьох малолітніх дітей та мати ОСОБА_15 1944 року народження яка не має змоги себе самостійно утримувати а тому просить пом`якшити йому покарання.
В ході апеляційного обвинувачений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги просив її задовольнити у повному обсязі.
Прокурор, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення оскільки вважає вирок суду законним та обгрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, ні сторонами ні учасниками кримінального провадження не оспорюються, а тому в даному випадку не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України, відносяться, до категоряї злочинів невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжких злочинів та вірно призначив покарання в межах санкції зазначених статей із застосуванням ст. 70 КК України.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем мешкання характеризується посередньо.
Врахував і конкретні обставини справи; обставини, які пом`якшують покарання винного; врахував обставини, що обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення більш м`якшого покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи, що при постановленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального закону, та призначене покарання, яке відповідає тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, призначене покарання є достатньо обґрунтованим та переконливим, а відповідно правильним.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_19 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4