ВИРОК
іменем України
18 липня 2017 рокуСправа №446/1110/14-К
Провадження № 1-кп/451/11/17
Радехівський районний суд Львівської області
у складі головуючого-судді ОСОБА_1
за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 , 17 травня 2013 року, близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на автодорозі сполучення м.Львів - м.Луцьк, між населеними пунктами с.Ременів - с.Жовтанці Кам`янка-Бузького району Львівської області, умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу, інспектору патрульної служби першої роти БПС при ЛМУ ГУМВС України у Львівській області молодшому сержанту міліції ОСОБА_7 , у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків, тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, садна правої щоки, помірної припухлості у правій тім`яній ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №232/13 від 06.06.2013 року відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та цивільний позов, не визнав. Щодо обставин справи пояснив, що 17 травня 2013 року, у після обідній час, перебуваючи у м.Кам`янка-Бузька у компанії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , він вжив алкогольні напої, зокрема пиво. Ближче до вечора, він вирішив їхати додому в м.Дубляни і його погодився завезти додому своїм автомобілем марки «Шкода» ОСОБА_14 .. Таким чином, він сів в автомобіль ОСОБА_15 на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_16 та ОСОБА_17 сіли на задні сидіння, зокрема ОСОБА_16 сидів праворуч, позаду нього, а ОСОБА_18 ліворуч. Близько 21 години, їдучи із увімкненими фарами, оскільки на той час стемніло, під час руху їхнього автомобіля, на проміжку дороги сполучення Львів-Луцьк, не доїжджаючи до с.Ременів, відбулось зіткнення їхнього автомобіля із зустрічним транспортним засобом. Зустрічний автомобіль, як потім виявилося марки «Шкода» і, у якому перебували брати ОСОБА_19 , не зупиняючись поїхав дальше. Відповідно, ОСОБА_20 розвернув своє авто в протилежному напрямку до свого руху та поїхав навздогін за «Шкодою» братів ОСОБА_19 , які через деякий час зупинилися. Побачивши, що автомобіль утікачів зупинився, ОСОБА_11 також зупинив свій автомобіль позад того і він побачив, як із зустрічного автомобіля вийшов ОСОБА_21 , підійшов до ОСОБА_22 , який вийшов із їхнього автомобіля та ішов до винуватців ДТП і ударив того рукою в обличчя та ногою в пах. ОСОБА_23 кинулася на захист свого чоловіка та крикнула при цьому «… допоможіть», після чого він вийшов з транспортного засобу ОСОБА_15 і зробив ОСОБА_24 зауваження, чому той б`є ОСОБА_25 .. При цьому він зауважив, що ОСОБА_26 був одягнений в цивільний одяг, а ОСОБА_21 - у формений одяг, однак якої саме служби, він визначити не міг, оскільки на формі не було знаків розрізнення, зокрема жетону або ж іншого знаку, відсутні пагони тощо. ОСОБА_21 також і не представився присутнім, що він є працівником правоохоронного органу. На його зауваження припинити насильницькі дії над ОСОБА_27 , ОСОБА_21 ударив його кулаком у ліву частину обличчя. Після чого, він зателефонував до ОСОБА_28 , який являється його знайомим та працівником Кам`янка-Бузького РВ ГУ МВСУ у Львівській області і повідомив того, що відбувається. Порозмовлявши із ОСОБА_29 , він простягнув телефон в сторону ОСОБА_30 із пропозицією, щоби той поговорив із працівником міліції ( ОСОБА_29 ), однак той спілкуватися по телефону відмовився та вживаючи нецензурну лайку, наніс йому ще декілька ударів. Крім цього, обвинувачений наголосив, що діяв лише в цілях захисту ОСОБА_31 від протиправних дій ОСОБА_30 і останньому жодних ударів не наносив. Всього у цей день йому було нанесено ОСОБА_32 удари в обличчя, груди та у спину і у правоохоронні органи із заявою про спричинення йому тілесних ушкоджень він звернувся 02.12.2013 року, тобто лише після того, як дізнався про порушення щодо особисто нього кримінального провадження. Уже фактично після завершення конфлікту, до місця знаходження автомобілів під`їхали працівники поліції та медики, які відвезли його та ОСОБА_30 у медичний заклад м.Львова, де їм було надано першу медичну допомогу. У вчиненні інкримінованого злочину просить суд його виправдати, а у задоволенні цивільного позову відмовити.
Таким чином, сформулювавши схему захисту, обвинувачений з метою уникнути відповідальності та його захисник акцептували увагу на обставинах, що ОСОБА_9 не наносив удари ОСОБА_7 , а від так і не міг спричинити останньому тілесних ушкоджень. Також наголошують, що ОСОБА_7 на момент подій, що мали місце 17.05.2013 року, близько 21 години, не перебував при виконанні службових обов`язків, відповідно і ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, не має.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованому йому злочині, причетність ОСОБА_9 до скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, стверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що у травні 2013 року він обіймав посаду інспектора патрульної служби ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області. Так, 17.05.2013 року, з 08 години до 20 години, згідно встановленого графіку, він знаходився у групі швидкого реагування та здійснював патрулювання. Після закінчення чергування, він зателефонував до ОСОБА_33 , який є його рідним братом та узгодив із ним, що автомобілем останнього вони разом поїдуть додому. Здавши зброю, близько 20 години 30 хвилин, він із братом, на автомобілі останнього марки «Шкода», поїхали додому у с.Жовтанці Кам`янка-Бузького району. При цьому, за кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_26 , а він сидів поруч на передньому сидінні пасажира. Проїжджаючи по автодорозі сполучення Львів-Луцьк, близько 21 години, між населеними пунктами с.Ременів - с.Жовтанці, їхній автомобіль зіткнувся із зустрічним транспортним засобом, що рухався на великій швидкості та виїхав на смугу руху, на якій знаходився їхній автомобіль. Винуватець ДТП не зупиняючись після зіткнення, поїхав далі, а ОСОБА_26 розвернув автомобіль, наздогнав їх та, обігнавши, зупинився, вимусивши тим самим зупинитися і інший транспортний засіб. ОСОБА_34 вийшов з автомобіля та пішов до іншого транспортного засобу, з якого вийшов ОСОБА_35 та почав звинувачувати брата у причетності до ДТП. Після цього, він також вийшов з автомобіля та підійшов до ОСОБА_36 , якому представився, повідомивши посаду та звання і показав службове посвідчення працівника міліції та просив припинити протиправні дії. Не зважаючи на це, ОСОБА_35 ударив його в голову, від чого у нього злетів картуз. Із висловлених на його адресу образ ОСОБА_37 , ОСОБА_27 і ОСОБА_38 , він зрозумів, що цим особам зрозуміло в статусі кого він знаходиться, тобто міліціонера. У розпалі конфлікту, ОСОБА_35 наніс йому близько десяти ударів руками в різні частини тіла і у якийсь момент він втратив свідомість. Через деякий час на місце події приїхали працівники слідчо-оперативної групи та працівники автоінспекції, які задокументували факт ДТП, а його із ОСОБА_37 автомобілем швидкої медичної допомоги було доставлено в медичний заклад м.Львова, де і було констатовано наявність у нього тілесних ушкоджень, за результатом яких, він лікувався значний проміжок часу. На даний ж час, у нього систематично болить голова, йому важко сприймати навчальний матеріал, а із-за травми носа, його було визнано непридатним до подальшого проходження служби. Також потерпілий зазначив, що в ході конфлікту із ОСОБА_37 , останній зірвав з нього золотий ланцюжок, який він втратив та службовий значок. Повідомлення про злочин він написав не безпосередньо після вчинення щодо нього протиправних дій, а дещо пізніше. Призначення покарання покладає на розсуд суду, а позов просить задоволити в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_39 у судовому засіданні показав, що 17 травня 2013 року, близько 20 години, до нього зателефонував брат ОСОБА_40 і вони узгодили, що він забере того з роботи своїм автомобілем і разом поїдуть додому в с.Жовтанці. Таким чином, близько 20 години 30 хвилин, він забрав брата із приміщення батальйону патрульної служби, що знаходиться по вулиці Кривоноса у м.Львові, в якому той працює та поїхали його автомобілем марки «Шкода» додому в с.Жовтанці Кам`янка-Бузького району. Близько 21 години, проїжджаючи по автодорозі сполучення Львів-Луцьк, неподалік с.Ременів, на його смугу руху раптово виїхав інший автомобіль, що рухався у зустрічному напрямку та здійснив зіткнення своєю лівою боковою частиною, із лівою боковою частиною його автомобіля. Винуватець ДТП не зупинився, а тому, розвернувши свій транспортний засіб, він наздогнав того та обігнавши, зупинився. Він вийшов з свого автомобіля і до нього підійшли троє мужчин і одна жінка, із автомобіля, що здійснив наїзд на його транспортний засіб, при цьому ОСОБА_21 залишився сидіти у його автомобілі. До нього підійшов ОСОБА_9 і почав заявляти претензії, чому він здійснив зіткнення із автомобілем ОСОБА_15 , при цьому шарпав за ручку водійських дверей його автомобіля і намагався відчинити їх, маючи на меті заволодіти документами на транспортний засіб, що знаходилися в ніші під автомобільною панеллю. ОСОБА_21 , який перебував у форменому одязі працівника міліції, підійшов до ОСОБА_36 , представився працівником міліції, пред`явив йому службове посвідчення та попросив його припинити протиправні дії. У відповідь на його зауваження, ОСОБА_35 почав виражатись нецензурною лайкою в адресу брата, наносячи при цьому удари по тілу останнього. Він же намагався розборонити ОСОБА_41 із ОСОБА_37 , однак це йому не вдалося. Також, свідок зазначив, що на місці події ОСОБА_20 , ОСОБА_42 і ОСОБА_23 вели себе агресивно, викрикуючи нецензурні слова, однак ОСОБА_24 тілесних ушкоджень не спричиняли. Він, у свою чергу, знімав події на мобільний телефон. Коли конфлікт між ОСОБА_32 та ОСОБА_37 вичерпався, він зауважив, що у брата була порвана форменна сорочка, із носа текла кров та в такого не було нагрудного знаку працівника міліції. Всього ж, на його думку, ОСОБА_37 братові було нанесено близько десяти ударів в різні ділянки тіла та голови. Коли саме приїхали працівники міліції та медики, він не пригадує. Фрагменти належного братові золотого ланцюжка, йому після огляду місця події віддали працівники міліції.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що не пригадуючи точної дати та часу, він зустрічався із своїм товаришем ОСОБА_43 , при цьому познайомився із ОСОБА_37 та Богірами. У ході спілкування, присутні розпивали алкогольні напої, після чого, приблизно о пів на дев`яту годину вечора, він з ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та ОСОБА_27 виїхали його автомобілем марки «Шкода» в напрямку м.Дубляни, оскільки мали намір відвезти додому ОСОБА_44 3.. Проїжджаючи по автодорозі сполучення Львів-Луцьк, в напрямку м.Львова, між населеними пунктами с.Жовтанці - с.Ременів, близько 21 години, із його автомобілем зіткнувся інший автомобіль, що рухався в попутному напрямку. Проїхавши ще деяку відстань, він зупинив свій автомобіль та зауважив, що автомобіль, який попередньо здійснив із ним зіткнення, розвернувся та, об`їхавши його транспортний засіб, зупинився. Першим із їхнього транспортного засобу вийшов ОСОБА_35 , а потім ОСОБА_45 . Він же вийти не міг, оскільки після зіткнення транспортних засобів, у його автомобілі заблокувалися двері водія. Таким чином, із свого автомобіля він бачив, як ОСОБА_35 пройшов 2-3 кроки до зустрічного транспортного засобу і зупинився. На зустріч ОСОБА_46 ішли ОСОБА_26 і ОСОБА_21 , які голосно виражалися нецензурною лайкою. Один із ОСОБА_19 був нібито у форменному одязі і мав голубу сорочку та сині штани, однак яку службу представляв той, йому не відомо, оскільки не бачив в особи пагонів і кашкета. Через незначний проміжок часу він все ж таки відкрив двері та підійшов до осіб, які виясняли стосунки. Свідок зазначає, що ОСОБА_21 перший застосував фізичну силу до ОСОБА_36 , ударивши його рукою в область голови. При цьому, ОСОБА_35 ударів у відповідь не наносив, а закривався руками від ударів ОСОБА_30 , який наніс приблизно шість ударів. Також свідок наголосив, що слідів крові на потерпілому ОСОБА_24 , він не бачив. За деякий час приїхали працівники міліції і медицини, одні з яких оформили матеріали по ДТП, а ОСОБА_30 та ОСОБА_36 забрали з тілесними ушкодженнями в лікарню м.Львова.
Свідок ОСОБА_47 у судовому засіданні показала, що наявні в матеріалах справи висновки судово-медичних експертиз, складені і проведені не за її участі. Вона ж під час досудового розслідування приймала участь, як судовий медичний експерт у слідчому експерименті за участі ОСОБА_36 і протокол, як процесуальний документ проведення такого, підписала. Також зазначила, що мала повноваження бути присутньою на слідчому експерименті, хоча відрядження на цю дію не оформляла.
Свідок ОСОБА_48 у судовому засіданні показав, що у травні 2013 року він працював на посаді оперуповноваженого СКР Кам`янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області. Так, не пригадуючи точної дати та часу, приблизно три роки назад, до нього на мобільний телефон зателефонував знайомий ОСОБА_35 та повідомив, що має місце ДТП за участі двох машин, а один із осіб, який знаходився у іншому транспортному засобі, поводиться неадекватно, на що він порадив заявнику повідомити про наведене на телефон 102.
Свідок ОСОБА_49 у судовому засіданні показав, що не пригадуючи точної дати та часу, він перебував на чергуванні у медичному закладі м.Львова, оскільки займає посаду нейрохірурга і здійснював огляд потерпілого, який був одітий у міліцейську форму та знаходився на медичному візку. Також, у цей же час, ним було оглянуто і ОСОБА_36 , який також знаходився в медичному закладі, однак, чи були тілесні ушкодження на останньому, не пригадує. Констатувавши у ОСОБА_30 наявність тілесних ушкоджень та, здійснивши відповідні записи в історії хвороби, ним було прийнято рішення про госпіталізацію такого. Також свідок зазначив, що ОСОБА_21 проходив стаціонарне лікування на протязі 12 днів, курс якого призначений за наслідками струсу мозку, однак перелом носа в останнього, ним діагностовано не було.
Свідок ОСОБА_50 у судовому засіданні показала, що вона займає посаду фельдшера екстреної медичної допомоги та не пригадуючи точної дати і часу, була викликана для огляду осіб на місце ДТП. Таким чином, приїхавши на місце події, нею було констатовано наявність у ОСОБА_30 тілесних ушкоджень, зокрема саден. Пригадує, що ОСОБА_21 був у форменному одязі, однак у якому саме, пригадати не може. Також свідок зазначила, що у ОСОБА_36 вона тілесних ушкоджень не зауважила, а у останнього був високий тис, у зв`язку з чим тому було надано необхідну медичну допомогу. І ОСОБА_36 , і ОСОБА_51 якого положили на лікарські ноші, було каретою швидкої допомоги доставлено у медичний заклад м.Львова.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що не пригадуючи точної дати та часу, вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_27 , ОСОБА_37 та ОСОБА_52 віддихали у кафе, що розташоване у с.Новий Став Кам`янка-Бузького району, після чого було вирішено автомобілем останнього відвезти ОСОБА_36 додому. Із ОСОБА_27 вона присіла в автомобіль ОСОБА_15 на заднє сидіння, а ОСОБА_35 сів на переднє сидіння пасажира. По дорозі у м.Дубляни, неподалік с.Ременів, автомобіль із зустрічної смуги руху здійснив зіткнення із їхнім транспортним засобом. Після зіткнення, першим із їхнього автомобіля вийшов ОСОБА_42 , а після нього ОСОБА_53 .. У подальшому вона також вийшла з автомобіля і почала щось викрикувати та нецензурно лаятися і чим саме були викликані такі її дії, пояснити не може. А ні вона, а ні ОСОБА_54 , а ні ОСОБА_20 , ударів ОСОБА_24 не наносили. Чи бив ОСОБА_21 ОСОБА_36 , вона також не бачила. При цьому свідок зауважила, що ОСОБА_26 усі події за участі зазначених осіб, знімав на мобільний телефон. Через деякий час, на місце події приїхала карета швидкої медичної допомоги та відвезли ОСОБА_30 і ОСОБА_36 у медичний заклад до м.Львова. Чи представлявся ОСОБА_21 працівником міліції, не знає.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав суду покази аналогічні, викладеним ОСОБА_55 .. Окрім цього, свідок зазначив, що після зіткнення автомобілів та зупинки транспортного засобу ОСОБА_15 , він вийшов із автомобіля по своїх фізіологічних потребах. Перебуваючи уже на краю проїжджої частини, до нього підійшов ОСОБА_21 та запитав де водій їхнього транспортного засобу. Після того, як він справив потребу та підійшов до автомобіля ОСОБА_15 , то зауважив, що ОСОБА_21 сварився із ОСОБА_37 , однак не бачив, щоби ті наносили один одному удари. Щодо верхнього одягу ОСОБА_30 , свідок зазначає, що той був одітий у форму працівника міліції, при цьому вважає, що на сорочці потерпілого були пагони.
Судом критично оцінюються покази обвинуваченого ОСОБА_9 , із посиланням на дані Довідки медичного закладу (т.1 а.с.54), що під час подій, що малим місце 17.05.2013 року, ОСОБА_7 наніс йому удари в обличчя і груди.
До такого висновку суд приходить з наступних міркувань.
Не доведеними залишаються обставини наявності у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, отриманих за результатом подій 17.05.2013 року, оскільки дані, викладені у Довідці Міської клінічної лікарні вказують на те, що ОСОБА_9 був на прийомі 18.05.2013 року, тобто на наступний день після подій, з приводу певних травм. Наявність, ознаки та характеристики самих ж тілесних ушкоджень, повинні були бути відображені у відповідних медичних документах, які у матеріалах кримінального провадження відсутні, а звернення особи у медичний заклад із певними скаргами на стан здоров`я не може слугувати підставою стверджувати про наявність у нього захворювання, тілесного ушкодження тощо.
Також судом не приймаються до уваги пояснення обвинуваченого про те, що він не наносив удари ОСОБА_7 і, тим самим не спричинив йому тілесні ушкодження, оскільки такі твердження спростовуються показами, як самого потерпілого, так і свідків ОСОБА_33 , медичних працівників ОСОБА_56 і ОСОБА_57 , які ствердили про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, які не могли виникнути до подій, що мали місце приблизно о 21 годині 17.05.2013 року та без участі осіб, які здійснювали у таких активні дії, а також письмовими доказами, що досліджені судом у судовому засіданні і зміст яких викладено нижче.
Окрім цього, заперечення сторони захисту, що ОСОБА_7 під час подій 17.05.2013 року не перебував при виконанні службових обов`язків не заслуговують на увагу, оскільки в повній мірі спростовуються висновком командира 1-ої роти батальйону ПС при ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 05.07.2013 року, даними акту розслідування нещасного випадку від 05.07.2013 року та відео записом подій із даними фото таблицею до нього.
Також, покази ОСОБА_9 , що ОСОБА_7 ударив ОСОБА_13 не знайшли у суді свого підтвердження та повністю спростовуються показами самого ОСОБА_13 , який не вказував на нанесення йому ударів потерпілим.
Щодо посилання обвинуваченого на розбіжності і неточності у показах учасників події стосовно обставин такої, судом, із врахуванням терміну давності події, такі (розбіжності показів) максимально усунені в судовому засіданні та викладені у процесуальному документі.
У розумінні вимог ст.ст.40,41 КПК України, відповідно до яких при провадженні досудового слідства всі рішення про спрямування слідства і про провадження слідчих дій слідчий приймає самостійно, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання згоди від суду (судді) або прокурора, і несе повну відповідальність за їх законне і своєчасне проведення, судом критично надано оцінку посиланням сторони захисту на обставини зазначення кваліфікації дій особи на досудовому розслідування за ч.1 ст.125, ст.122 КК України, як на підставу відсутності складу злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
У порівняльному аналізі даних, викладених у висновку експерта №232/13 від 03.06.2013 року та показами потерпілого ОСОБА_7 стосовно кількості нанесених ОСОБА_9 йому ударів, а також травмою носа, суд робить висновок, що в цій частині такі (покази) жодним чином не відповідають обставинам справи.
Також, судом до уваги приймаються обставини, відображені у зібраних досудовим слідством доказах та досліджених у засіданні, зокрема:
з заяви ОСОБА_7 від 20.05.2013 року вбачається, що такий повідомив начальника Кам`янка-Бузького РВ ГУМВСУ у Львівській області про обставини вчинення щодо нього злочину (т.1 а.с.6-7);
з протоколу огляду м`ясця події від 20.03.2013 року вбачається ділянка дороги Львів-Луцьк №17, на якій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження (т.1 а.с.13);
з висновку експерта №232/13 від 03.06.2013 року вбачається, що при огляді судово-медичного експерта, 29.05.2013 року на шкірних покровах ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно даних медичної карти КМК ЛШМД при поступленні в лікарню, 18.03.2013 року у ОСОБА_7 малися наступні ушкодження: струс головного мозку, садно правої щоки, помірна припухлість в правій тім`яній ділянці. Пошкодження, які малися у ОСОБА_7 могли бути причетні 17 травня 2013 року від контакту правої тім`яної та правої щічної ділянок з тупими предметами, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. По даних опису пошкоджень в медичній карті категорично визначитись від контакту з яким саме тупими предметами утворились пошкодження, немає можливості, пошкодження могли бути спричинені як від ударів тупими предметами, так і за інших обставин. Клінічний діагноз: «Забій лобної ділянки, грудної клітки, черевної стінки», виставний в лікарні на підставі суб`єктивних скарг хворого на болючість в цих ділянках, не підтверджений об`єктивними відомостями, тому не може бути прийнятим до уваги (т.1 а.с.17-18);
з протоколу огляду місця події від 18.07.2013 року вбачається, що в ході такого було оглянуто сорочку, у якій ОСОБА_7 був одітий під час подій 17.05.2013 року та констатовано на ній наявність ряду пошкоджень(т.1 а.с.31);
з копії постанови судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.06.2013 року вбачається, що ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні правопорушень, що мали місце 17.05.2013 року та, передбачені ч.1 ст.130, ст.ст.122-4,124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 гривень (т.1 а.с.35);
з копії постанови судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14.06.2013 року вбачається, що адміністративну справу щодо ОСОБА_33 провадженням закрито в зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та такого звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП у зв`язку з малозначністю та оголошено зауваження (т.1 а.с.36);
з висновку командира 1-ої роти батальйону ПС при ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 05.07.2013 року, затвердженого командиром батальйону ПС ЛМУ ГУМВС України у Львівській області службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень інспектором патрульної служби 1-ї роти батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом міліції ОСОБА_7 вбачається, що службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень (струс головного мозку, забої м`яких тканин правої лобної ділянки, скроневої ділянок, забій черевної стінки) молодшим сержантом міліції ОСОБА_7 , інспектором патрульної служби 1-ї роти батальйону ПС ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області - припинено. Тілесні ушкодження (струс головного мозку, забої м`яких тканин правої лобної ділянки, скроневої ділянок, забій черевної стінки) молодшим сержантом міліції ОСОБА_7 , інспектором патрульної служби 1-ї роти батальйону ПС ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області рахувати отриманими під час проходження служби в органах внутрішніх справ України безпосередньо пов`язаних з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку і боротьби із організованою злочинністю (т.1 а.с.58-60);
з акту №106 від 05.07.2013 року про нещасний випадок (у тому числі поранення) стосовно ОСОБА_7 , затвердженого командиром батальйону ПС ЛМУ ГУМВС України у Львівській області вбачається, що нещасний випадок стався в період проходження служби, тілесні ушкодження отримані в період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов`язків (т.1 а.с.61);
з акту розслідування нещасного випадку від 05.07.2013 року вбачається, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_7 у період проходження служби в органах внутрішніх справ, при виконанні службових обов`язків (т.1 а.с.62);
з протоколу одночасного допиту осіб від 31.10.2013 року, проведеного із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_7 настояв на своїх поясненнях щодо обставин спричинення йому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (т.1 а.с.95-100);
з протоколу одночасного допиту осіб від 04.11.2013 року, проведеного із ОСОБА_58 та ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_59 настояв на своїх поясненнях щодо обставин спричинення ОСОБА_7 . ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (т.1 а.с.113-118);
з протоколу одночасного допиту осіб від 04.11.2013 року, проведеного із ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_7 настояв на своїх поясненнях щодо обставин спричинення йому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (т.1 а.с.119-122);
з відео запису подій, що мали місце 17.05.2013 року та даних фото таблиці до нього вбачається, що на такому зафіксовано особу ( ОСОБА_7 ) у сорочці працівника міліції із шевронами та пагонами, по відношенню до якої вчиняються протиправні дії іншою особою ( ОСОБА_9 ) (т.2 а.с.152-160).
Окрім цього, судом оглянуто речові докази, зокрема сорочку голубого кольору з нарукавними нашивками працівника міліції, яка була на потерпілому 17.05.2013 року і, у якій відірваний ґудзик на лівій кишені.
Зазначені докази судом визнані належними та допустимими.
Таким чином, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, доведено повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковано, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання є скоєння ОСОБА_9 злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання (т.1 а.с.236) та активно долучається до громадської діяльності (т.2 а.с.189-237), на обліку у психіатра і нарколога не перебуває (т.1 а.с.233 зворот), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.1 а.с.229) і являється інвалідом ІІІ-ої групи (т.1 а.с.180), а також думку потерпілого ОСОБА_7 , який на суворому покаранні підсудного не наполягає.
У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України цивільний позов слід задоволити частково.
У розумінні ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим права фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи і розмір такої повинен підтверджуватися відповідними доказами.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4).
Моральна шкода полягає, окрім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд приймає до уваги наявність у потерпілого ОСОБА_7 тривалого фізичного болю, а також наявність у того душевних страждань із-за неможливості значний проміжок часу, в результаті спричиненої злочином травми, виконувати службові обов`язки.
До речових доказів віднесено сорочку голубого кольору з нарукавними нашивками, футболку зеленого кольору та два відеозаписи, які поміщені на компакт-диск ОУО+ІІ, марки «ОАТЕХ», долю яких слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні та запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на два роки.
Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_9 покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у справі:
сорочку голубого кольору з нарукавними нашивками, повернути ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 ;
футболку зеленого кольору, повернути ОСОБА_9 ;
два відеозаписи, які поміщені на компакт-диск ОУО+ІІ, марки «ОАТЕХ», залишити при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1