Справа № 554/4290/16-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 07.04.2017
07 квітня 2017 року
Колегія суддів Октябрського районного суду м. Полтави в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутова Долина Великобагачанського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.10.1995 року Великобагачанським р/с Полтавської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42 КК України (1960 р.) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 12.05.1998 року Великобагачанським р/с Полтавської області за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, ст.ст. 42, 43 КК України (1960 р.) на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 09.02.2004 року Київським р/с м.Полтави за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- 06.06.2006 року Великобагачанським р/с Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 26.03.2012 року Октябрським р/с м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 4 роки і 1 місяць позбавлення волі, звільненого у зв`язку з відбуттям покарання 12.09.2013 року;
- 25.12.2014 року Октябрським р/с м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік;
- 25.02.2015 року Київським р/с м. Полтави за ч.2 ст.190, ст.71 КК України на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі;
- 22.06.2015 року Октябрським р/с м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 1 рік і 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.2 ст.121, ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.153 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 07.02.1995 року Автозаводським р/с м.Кременчука за ч.2, 3 ст.140, ст. 42 КК України (1960 р) на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 31.01.2001 року Автозаводським р/с м.Кременчука за ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ч.2 ст.215-3, ст.42 КК України (1960 р) на 2 роки 7 місяців 17 діб позбавлення волі;
- 12.03.2003 року Автозаводським р/с м.Кременчука за ч.3 ст.187, ст. 69 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21.05.2008 року Кременчуцьким р/с за ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту;
- 21.12.2011 року Глобинським р/с за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого від покарання по його відбуттю 28.10.2014 року,
- 23.03.2017 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.28, ч.1 ст.353, ч.3 ст.28, ч.3 ст.357, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ст.ст.70,72 КК Українина 6 років і 1 місяць позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_12 23.01.2015 року приблизно о 2.15 годині в кафе по вулиці Зіньківській, 5 м.Полтави познайомився із ОСОБА_8 , вживав з нею спиртні напої та коли проводив її додому, неподалік другого під`їзду будинку №1 по вулиці С.Кондратенка м.Полтави, запропонував їй вступити із ним у статевий зв`язок неприродним способом. Отримавши відмову, ОСОБА_12 напав на неї та лівою рукою схопив її за волосся, а правою приклав їй до шиї ножа. При цьому, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, став наносити їй удари коліном в область грудей, інших частин тіла, тим самим подолав опір потерпілої та задовольнив із нею статеву пристрасть неприродним способом. Після чого наніс ОСОБА_14 ще декілька ударів коліном в область голови, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, а також легкі тілесні ушкодження у виді: синців шкіри верхньої губи зліва, верхньої лівої і обох нижніх кінцівок та відкрито заволодів її ювелірними виробами, а саме: золотою обручкою вагою 1,8 грам вартістю 673,34 грн., золотою каблучкою вагою 1,32 грами вартістю 493,79 грн., чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 1167,13 грн.
14.02.2015 року з 01.15 по 05.45 год. ОСОБА_12 , перебуваючи в номері 220 мотелю «Полтава» по вул. Грушевського,1 м.Полтави, умисно наніс ОСОБА_15 декілька ударів руками, ногами та ножем в область голови, тулубу та кінцівок, чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження у вигляді: садна та синців верхніх і нижніх кінцівок, рани правої кисті, а також тяжкі тілесні ушкодженя у виді: крововиливів в м`які покрови голови в лобно-скроневій ділянці зліва, в скроневій ділянці справа, у потиличній ділянці зліва, крововиливів під м`яку мозкову оболонку по базальній поверхні потиличної долі лівої півкулі, крововиливи в речовину головного мозку у товщі потиличної долі лівої півкулі, у стовбурі головного мозку, садна та синці голови, що потягли в подальшому смерть потерпілої.
В цей же час 14.02.2015 року з 01.15 по 05.45 год. ОСОБА_13 , перебуваючи у вказаному готельному номері 220 мотелю «Полтава» по вул. Грушевського,1 м.Полтави та, будучи очевидцем тяжкого злочину, зокрема заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , що в подальшому потягли її смерть, заздалегідь не обіцяно, умисно приховав цей злочин, а саме: видалив з готельного номеру сліди рук, залишки спиртних напоїв і продуктів харчування та закрив його на ключ, що забрав з собою.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачується у тому, що 14.02.2015 року приблизно з 00.24 по 01.15 год., перебуваючи у салоні автомобіля «Nissan Sunny», сірого кольору ДНЗ НОМЕР_1 служби таксі « НОМЕР_2 » під час руху від залізничного вокзалу Полтава-Київська за адресою м. Полтава вул. Ст. Кондратенка до мотелю «Полтава», за адресою: м.Полтава, вул. Грушевського,1., користуючись тим, що ОСОБА_15 перебувала в стані алкогольного сп`яніння і втратила контроль за належними їй речами, умисно, таємно, повторно викрав із сумки ОСОБА_15 жіночий шкіряний гаманець чорно-сірого кольору, вартістю 91,20 грн, в якому знаходились гроші в сумі 1200 грн та банківські картки «ОщадБанку» № НОМЕР_3 і «ПриватБанку» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 відкриті на ім`я ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 1291,20 грн.
Також ОСОБА_13 і ОСОБА_12 обвинувачуються у тому, що вони за попередньою змовою групою осіб 14.02.2015, з 01.15 год. по 05.45 год., точного часу не встановлено, маючи на меті скоєння корисливого злочину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у приміщенні мотелю «Полтава» за адресою м.Полтава вул. Грушевського, 1, в номері № НОМЕР_6 , здійснили напад на ОСОБА_15 , застосовуючи при цьому насильство небезпечне для її життя та здоров`я особи, яке виразилось у нанесенні ударів по голові, тулубу, кінцівках останньої, з метою придушення волі до опору потерпілої, та висунули вимогу віддати усе цінне майно, що було при ній та повідомити пін-коди доступу до її банківських карток. Виконуючи вказівку останніх, ОСОБА_15 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю віддала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 належне їй майно, а саме: смартфон андроїд «Samsung GT-S6802» Chsc White вартістю 785,47 грн; чохол Qew LG P 970 Black, вартістю 56,43грн; срібну каблучку 925 проби із камінням білого кольору вартістю 59,50 грн.; срібну каблучку з позолотою 925 проби, із камінням білого кольору вартістю 59,50 грн, чим спричинили потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 960 грн. 90 коп.
Крім іншого, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються в тому, що вони 14.02.2015, з 01.15 год. по 05.45 год. у номері №220 мотелю «Полтава» за адресою: м.Полтава, вул.Грушевського,1, з прямим умислом, частково знявши з ОСОБА_15 одяг, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось в нанесенні ударів по голові, тулубу та кінцівках потерпілої, почергово зґвалтували ОСОБА_15 , тобто вступили із нею в статеві зносини проти її волі.
Обвинувачений ОСОБА_13 свою провину не визнав та показав суду, що з ОСОБА_12 познайомився ще під час відбування покарання в місцях позбавлення волі. Приблизно 11.02.2015 року він з м. Кременчука приїхав до м.Полтави, де його зустрів ОСОБА_12 та надав у себе тимчасове житло. 13.02.2015 року увечері вони з ОСОБА_12 приїхали в м.Полтава та пішли в більярдний клуб «Дінаріс» по вулиці Зіньківській. Потім пішли в бар магазину «Оптовик», що розташований навпроти, де вживали спиртні напої. Там побачив невідомого чоловіка, який тягнув дівчину та заступився за неї. Із вказаною дівчиною в подальшому поїхали до мотелю «Полтава». Зазначив, що обставин викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 не бачив. В потерпілої ніяких банківських карток, грошей та каблучок теж не бачив. За спиртні напої та номер в мотелі розраховувався ОСОБА_12 , який також заповнював відповідну анкету. В ніч на 14.02.2015 року він двічі ходив з мотелю Полтава на автозаправну станцію, що знаходиться поряд за випивкою та продуктами харчування. В іншому наголосив, що підтримує добровільно вказаний ним під час слідчого експерименту механізм отримання ОСОБА_15 тілесних ушкоджень. Претензій до працівників правоохоронних органів не має. На інші запитання учасників процесу відповідати відмовився.
Під час слідчого експерименту, 21.02.2015 року, обвинувачений ОСОБА_13 заперечував свою причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів, однак із застосуванням відеозапису, добровільно вказував, що в кімнаті №220 мотелю «Полтава» вночі 14.02.2015 він прокинувся, оскільки почув крик потерпілої ОСОБА_15 , яка оголена сиділа біля ОСОБА_12 з розбитою губою, після чого він відтягнув останнього від потерпілої і пішов до магазину. Коли повернувся, побачив, що ОСОБА_15 лежить на підлозі обличчям донизу, а ОСОБА_12 сидить на ній зверху та тримає ножа. При цьому потерпіла мала на стегнах садна, також у неї були розбиті губа та ніс, порізана рука. Вона постійно запитувала: «за що?». Далі він відтягнув ОСОБА_12 від потерпілої та через деякий час вони пішли звідти. При цьому ОСОБА_12 мав при собі ножа (т.4 а.с. 233-239).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 спочатку свою вину не визнавав, однак в останньому слові свою вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому. Показав суду, що в молодості займався єдиноборствами та навіть виступав на змаганнях.
Пояснив, що 23.01.2015 року вночі відпочивав у барі магазину «Оптовичок», де познайомився із ОСОБА_8 , яка була з його знайомим ОСОБА_16 . Після чого спільно з ними вживали спиртні напої. В подальшому ОСОБА_8 , яка була в стані сп`яніння, пішла в бік зупинки і більше він її не бачив. Водночас підтвердив, що давав свідку ОСОБА_17 золоті каблучки для реалізації, вказавши, що придбав їх напередодні в місті Білгород-Дністровський у невідомої особи. Причини його обмови потерпілою ОСОБА_8 йому невідомі.
Також зазначив, що 13.02.2015 року увечері він з ОСОБА_13 відпочивав у барі магазину «Оптовичок» по вулиці Зіньківській м.Полтави. Вийшовши на вулицю приблизно опівночі, він побачив, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_18 виникла бійка. У зв`язку з цим він підбіг до ОСОБА_18 та наніс йому декілька ударів ліктями та ногами, від чого він упав. При цьому сам отримав тілесні ушкодження, після чого перейшов дорогу до більярдного клубу «Дінаріс» та хотів їхати додому. Однак, ОСОБА_13 по телефону попросив його повернутися та підібрав його на автомобілі таксі біля Київського залізничного вокзалу. В автомобілі на задньому сидінні сиділи ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Він сів на передньому пасажирському сидінні та вони спочатку поїхали на виїзд із міста Полтави, в напрямку села Тахтаулово, Полтавського району, де він проживав. Але через деякий час він заперечив проти цього, оскільки там проживає його цивільна дружина з дитиною і тещею. На запитання, де можна зняти житло, таксист порекомендував «Житлові кімнати» по вулиці Київське шосе м.Полтави і вони поїхали туди. Прибувши у вказане місце, він розрахувався за таксі, після чого з ОСОБА_13 вийшли. ОСОБА_15 залишилась та спочатку хотіла їхати додому, однак за декілька метрів зупинила таксі і вийшла до них, одягнена в шубу, але без сумки. Потім вона пішла з ними до мотелю «Полтава» через те, що в «Житлових кімнатах» не виявилося вільних місць. У мотелі «Полтава» він замовив номер, де з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 вживали вино і цукерки. Після чого він ліг спати, бо відчув сильну втому та біль в руці. Прокинувся, коли його розбудив ОСОБА_13 і вони пішли звідти. При цьому ОСОБА_13 забрав із собою продукти, що залишились і десь їх викинув. ОСОБА_15 в цей час не бачив, хто міг спричинити їй тілесні ушкодження не знає. Наголосив, що із ними до мотелю потерпіла прийшла добровільно. Потім вони поїхали в с.Тахтаулово Полтавського району до нього додому, а звідти вирушили до м.Лохвиці Полтавської області. Заперечив, що мав з собою ножа.
Провина ОСОБА_12 стороною обвинувачення доводиться наступним.
За ч.1 ст.187, ч.1 ст.153 КК України відносно потерпілої ОСОБА_8
24.01.2015 року потерпіла ОСОБА_8 звернулась до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області із заявою про отримання тілесних ушкоджень від малознайомого на ім`я ОСОБА_19 (т.4 а.с.167).
Суду потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 22 січня 2015 року приблизно о 23.30 год. вона посварилась зі своїм хлопцем і пішла в магазин поблизу Київського вокзалу, де зустріла знайомого ОСОБА_20 , під час спілкувались з яким, зайшли в бар при магазині випити пива. Через деякий час до них підсів ОСОБА_12 , який назвався ОСОБА_21 на прізвисько « ОСОБА_22 » і вона залишилась з ним, а ОСОБА_23 пішов додому. Яким чином вона вийшла з магазину не пам`ятає, однак в подальшому, коли вони пройшли певну відстань, поблизу під`їзду ОСОБА_12 схопив її за волосся, звалив на коліна, дістав свій статевий член та запропонував їй вступити із ним в орогенітальний статевий контакт неприроднім способом, на що вона відмовилась. Тоді він дістав ножа та приставив їй до шиї, сказавши щоб вона не пручалась, бо її «приріже». Потім він зняв у неї дві золоті каблучки 583 проби: вагою 1,8 грам вартістю 673,34 грн. та вагою 1,32 грами вартістю 493,79 грн. і став задовольняти з нею статеву пристрасть неприродним способом, погрожуючи ножем. Внаслідок цього, у неї сталася рвота. Коли він «закінчив», сильно побив її ногами в область грудей та голови, від чого вона втратила свідомість. Через деякий час вона прийшла в себе. ОСОБА_12 вже не було і вона пішла додому, де з нею сталася «істерика». Наступного дня прокинулась приблизно об 11 ранку, почувалась дуже погано, про все розповіла своєму хлопцю, який запросив ОСОБА_20 і йому все розповів. Останній в свою чергу зателефонував ОСОБА_12 на мобільний та запитав, навіщо він це зробив, повідомивши, що відносно нього буде заява до міліції, на що він відповів, що якщо вона на нього заявить, він їй поламає ноги. Крім того, на своїй куртці виявила білі плями. Перебуваючи в емоційному стані, одяг вона випрала, зуби почистила. Вночі викликали швидку, яка надала їй допомогу, але від госпіталізації відмовилась. У подальшому вона пройшла судово-медичну експертизу. Внаслідок події зазнала сильних душевних страждань. По фотознімках обвинуваченого ОСОБА_12 упізнала, слідчий експеримент з нею проводився. Також в подальшому надала слідчому фотокартки викрадених у неї прикрас. Настоювала на суворому покаранні обвинуваченого.
Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання від 26.03.2015 року, потерпіла ОСОБА_8 упізнала ОСОБА_12 , який наказав їй задовольнити йому статеву пристрасть неприродним способом, приставив їй до шиї ножа та наніс їй удари ногою в область грудної клітини та голови (т.4 а.с.176-178).
26.03.2015 року під час огляду потерпіла ОСОБА_8 добровільно видала працівникам міліції чорну куртку, в яку була одягнена в ніч з 22 на 23.01.2015 року (т.4 а.с. 192-195).
Відповідно до довідки №1263 від 24.01.2015 року, ОСОБА_8 була на прийомі у травмпункті 24.01.2015 року в 00.05 год. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини зліва (т.4 а.с.154).
Під час слідчого експерименту 26.03.2015 року потерпіла ОСОБА_8 детально на місці вказала механізм та обставини вчинених щодо неї ОСОБА_12 злочинів (т.4 а.с. 179-191).
Згідно з висновком експерта №546 від 22.04.2015 року у ОСОБА_8 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які могли утворитись і від ноги людини, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців шкіри верхньої губи зліва, які могли утворитись в тому числі від пальців рук стиснутих в кулак, а також синців верхньої лівої та обох нижніх кінцівок, які могли утворитись і при падінні. Встановлені тілесні ушкодження утворились не менш як від чотирьохкратної дії травмуючих факторів в строк та при обставинах, на які посилається ОСОБА_8 . Її показання, дані в ході проведення слідчого експерименту, не протирічать об`єктивним судово-медичним даним. (т.4 а.с. 168-170).
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що взимку 2015 року, вночі, в магазині-кафе «Оптовик» по вулиці Зіньківській м.Полтави познайомився із ОСОБА_12 . Тоді останній попросив його від свого імені закласти в ломбард «Скарбниця» на площі Зигіна м.Полтави дві золоті каблучки, пояснивши, що це речі його дівчини та на даний час він не має коштів. Свідок погодився та разом з ним пішов до вказаного ломбарду, де здав надані ОСОБА_24 каблучки. Отримані кошти в сумі приблизно 1000 грн. віддав ОСОБА_12 , який йому в якості винагороди за цю роботу дав 200 грн. Крім того, пояснив, що залучався в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_12 . При цьому останній не визнавав свою провину і до нього жодних заходів впливу не застосовувалось.
Згідно з довідками ломбарду «Скарбниця» від 15.04.2015 року та 06.03.2015 року ОСОБА_17 23.01.2015 року з 03.03 по 03.04 годин здав до вказаного ломбарду по вулиці Жовтневій, 79 м.Полтави: золоту обручку з камінцем, загальною вагою 1,89 грам та золоту каблучку з камінцем вагою 1,43 грама. Однак, указані речі 09.02.2015 року були реалізовані (т.4 а.с. 198-199).
Виходячи з висновку про вартість майна №2402/2 від 24.04.2015 року, з`ясовано вартість викрадених у ОСОБА_8 золотих речей, а саме обручки 673,34 грн., каблучки 493,79 грн. (т.4 а.с. 200-210).
Крім того, висновками судово-психіатричної експертизи №182 від 27.03.2015 року та судово-медичної експертизи № 277 від 23.03.2015 року, у ОСОБА_12 в ділянці його статевого члена виявлено, з його слів, «шпалу» та зафіксовано наявність на лівій нозі від стопи до стегна татуювання у виді обвитої навколо ноги змії (т.4 а.с.219 1 абзац, т.3 а.с.163-164).
Загальнодоступним тлумаченням цього татуювання є спокуса, включаючи сексуальний потяг.
Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_8 про вчинення щодо неї ОСОБА_12 інкримінованих йому кримінальних правопорушень сексуального та корисливого спрямування повністю узгоджуються зі всіма зібраними доказами та доводять обвинувачення в цій частині поза розумним сумнівом.
За ч.2 ст.121 КК України щодо потерпілої ОСОБА_15
23.03.2015 року потерпіла ОСОБА_25 звернулась до Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області із письмовою заявою про заподіяння її доньці ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень та заволодіння її речами 14.02.2015 року (т.4 а.с.33-34).
Однак потерпіла ОСОБА_25 в судові засіданні не з`явилась, будучи неодноразово повідомлена про дату і час слухання справи, надала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з поганим станом здоров`я, цивільний позов підтримала (т.1 а.с.83-84,112, т.2 а.с.224-225).
Потерпілий ОСОБА_9 показав, що є рідним братом загиблої ОСОБА_15 , яка працювала начальником секретної частини військової служби правопорядку та неодноразово заохочувалась керівництвом, алкоголем не зловживала, завжди повідомляла, куди йде. 13.02.2015 року вдень вона була на роботі, а увечері перевдягнулась та на запрошення співробітників її військової частини пішла на святкування дня народження підполковника ОСОБА_18 в кафе «Ханума» по вулиці ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останнього разу з нею зв`язувався о 22.55 годин цього дня та запитував чи потрібно її забрати, оскільки проживав з нею за однією адресою та хвилювався. Вона відповіла, що трохи ще погуляє і приїде. Він заснув, а коли прокинувся, виявив, що сестри немає вдома. Приблизно о 6.30 ранку наступного дня зателефонувала подруга сестри ОСОБА_26 та повідомила, що ОСОБА_15 з невідомими вночі кудись поїхала на таксі. О 8 ранку він зі співробітниками сестри ОСОБА_27 та ОСОБА_18 почав з`ясовувати обставини минулого дня. ОСОБА_28 розповів, що ОСОБА_15 повезли невідомі на таксі, а його з вказаного автомобіля викинули і викрали барсетку. Далі через службу таксі він з`ясував автомобіль, що викликався до кафе «Ханума». Таксист повідомив, що довіз ОСОБА_15 з іншими до ТРЦ «Київ», а далі вона продовжила рух на іншому таксі. Приблизно на початку 14 години з мотелю «Полтава» надійшов дзвінок, що його сестра ОСОБА_15 знаходиться там в номері 220. Він викликав таксі, взяв матір ОСОБА_25 і приїхали туди. Двері в номер були відчинені. Від побаченого він злякався. Його сестра ОСОБА_15 лежала на ліжку (лівому при вході), на простирадлі та подушці, обличчям до нього. ЇЇ обличчя було дуже опухле, кровоточило вухо, на колінах були 2 ножові порізи, її ніс був перебитий, пошкоджене праве зап`ястя, обидві руки від ліктя до зап`ястя руки були в саднах. Колготи та труси у неї були приспущені, плаття надягнене навиворіт до грудей. Працівники мотелю повідомили, що номер був оплачений до 12 години цього дня двома невідомими, але вони пішли раніше та обіцяли повернутися. Мати почала її одягати, робити масаж ніг. ОСОБА_15 постійно просила пити, категорично відмовлялась викликати міліцію та швидку, про обставини події нічого не говорила, нікого не описувала. Про те, що її ґвалтували не говорила. Але у попередніх показаннях слідчому говорив, що з її слів їй погрожували відрізати голову, однак наразі цього не згадав. У неї телефону, каблучок, грошей та сумки не було. Згодом сумку привіз таксист в Київський РВ міліції. В номері на підлозі лежала ковдра, її взуття і шуба, бюстгальтер був у кишені шуби. В унітазі туалету бачив 2 презервативи, в попільничці на тумбі кімнати бачив 2 недопалки тонких сигарет, хоча його сестра не палить. Далі він викликав швидку і міліцію. По приїзду швидкої ОСОБА_15 госпіталізували до 1 МКЛ м.Полтави. Вона була в свідомості, на запитання, хто з нею це зробив, вона відповіда, що їх не знає, але їх було двоє. Наступного дня вранці ОСОБА_15 померла. Також зазначив, що ОСОБА_15 мала при собі сенсорний телефон «Самсунг» вартістю 2500 грн., в силу служби завжди була на зв`язку. Постійно носила 2 срібні каблучки, одна з яких з камінцем. В чому ще вона виходила, не знає. Гроші у неї були, оскільки нещодавно отримала заробітну плату більше 3 000, але скільки точно не знає. Частину грошей напередодні вона віддала матері. У повернутій сумці був відсутній телефон, гаманець, 2 срібні каблучки.
Під час огляду місця події від 14.02.2015 року кімнати №220 мотелю «Полтава», розташованого за адресою: м.Полтава, вул. Грушевського,1 вилучено сліди рук, наволочка та простирадло зі слідами бурого кольору, два недопалки, жмуток мікрооб`єктів, схожих на волосся. Також в унітазі туалету виявлено презерватив з упаковкою (т.2 а.с. 116-129).
За даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 118 від 28.02.2015 року один слід пальця руки, вилучений при огляді місця події від 14.02.2015 року залишений ОСОБА_13 (т.2 а.с. 144-157).
Відповідно до карти виклику швидкої допомоги № НОМЕР_7 від 14.02.2015 року до мотелю по АДРЕСА_3 , о 13.56 год. по прибуттю виявлено ОСОБА_15 з політравмою, ЗЧМТ та внутрішньою кровотечею (т.3 а.с. 202-203).
Згідно з протоколом огляду трупа ОСОБА_15 від 15.02.2015 року на тілі виявлено ушкодження носа, садна обличчя, синці на шиї, садна обох верхніх кінцівок, синці та садна передньої та задньої частини тулубу, ушкодження грудної клітки, а також велика гематома лівого стегна (т.2 а.с.160-161).
Із лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 17.02.2015 року убачається, що ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Полтава (т.1 а.с.165, 2 а.с.162).
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 180 та №180а від 16.03.2015 року, №180-г від 10.04.2015 року, № 180-б від 28.04.2015 року, на трупі ОСОБА_15 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді: садна та синців верхніх і нижніх кінцівок, рани правої кисті, а також тяжкі тілесні ушкодженя у вигляді: крововиливів в м`які покрови голови в лобно-скроневій ділянці зліва, в скроневій ділянці справа, у потиличній ділянці зліва, крововиливів під м`яку мозкову оболонку по базальній поверхні потиличної долі лівої півкулі, крововиливи в речовину головного мозку у товщі потиличної долі лівої півкулі, у стовбурі головного мозку, садна та синці голови, що потягли в подальшому смерть потерпілої. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 стала закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку. Вказані тілесні ушкодження носять прижиттєвий характер, утворились в короткий проміжок часу з достатньою для їх утворення силою прикладення і можуть відповідати обставинам справи. Тілесні ушкодження на верхніх кінцівках могли утворитися в момент захисту руками від ударів. При судово-імунологічному дослідженні мазків та тампонів з вмістом ротової порожнини, піхви та прямої кишки трупу ОСОБА_15 сперматозоїди не знайдені. Етиловий спирт в крові ОСОБА_15 не виявлений. Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла жити короткий проміжок часу, самостійно пересуватись, чинити опір. Перед настанням смерті не зазнала особливо нестерпного болю (т.2 а.с. 163-184).
Свідок ОСОБА_29 показав, що 14.02.2015 року приблизно з 18.15 год. він разом з колегами військовослужбовцями святкували день народження співробітників ОСОБА_30 та ОСОБА_31 в кафе «Ханума», поблизу «Універсаму Полтава», що по вулиці Калініна м.Полтава. Потерпіла ОСОБА_15 також була присутня. На ній бачив сережки та біжутерію. Приблизно о 24 годині всі почали розходитись. Викликавши таксі, він, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_32 поїхали по домівках. В районі ТРЦ «Київ» поблизу площі Зигіна м.Полтави він з ОСОБА_15 вийшли з таксі, оскільки йому необхідно було придбати додому ліків. Тим часом ОСОБА_28 на тому ж таксі відвіз ОСОБА_27 додому та повернувся, після чого вони всі знову сіли в це ж таксі та підвезли його до зупинки ОСОБА_33 , де він вийшов і пішов додому, а ОСОБА_28 та ОСОБА_15 залишились в автомобілі. При цьому ніхто не сварився. ОСОБА_28 говорив, що хоче відвезти ОСОБА_15 додому. Наступного дня на роботі дізнався, що ОСОБА_15 зникла.
Свідок ОСОБА_34 пояснив, що є водієм таксі « НОМЕР_2 ». 13.02.2015 року приблизно о 23.20 год. він чекав клієнтів біля нічного супермаркету по вулиці Зіньківській, 3 м.Полтави. В цей час до нього підійшов ОСОБА_13 , сів в автомобіль і замовив поїздку. Пізніше до автомобіля сіли ще чоловік і дівчина та поїхали вулицею М.Бірюзова до якогось провулку, де ОСОБА_13 виштовхав з автомобіля чоловіка та за його вказівками поїхали до Київського залізничного вокзалу. Там в автомобіль спереду сів ОСОБА_12 , а ОСОБА_13 з дівчиною сиділи на задньому сидінні. Далі вони поїхали на виїзд з міста Полтави через Зіньківський переїзд, а потім знову повернулись в м.Полтава, хотіли зняти житло, тому поїхали до «Житлових кімнат», розташованих по вулиці Київське Шосе, 36. Прибувши туди, один з обвинувачених розрахувався, вони вийшли з авто та він поїхав. При цьому дівчина спочатку залишалась в автомобілі, однак добровільно вирішила піти до обвинувачених та вийшла до них з автомобіля. Вся його поїздка фіксувалась відеореєстратор, а відповідний відеозапис наступного дня у нього було вилучено міліцією, однак дата вірно ним заздалегідь не виставлялась, тому на відеозаписі може бути помилковою. Вранці він виявив під переднім сидінням жіночу сумку, у якій знаходилась косметичка, військове посвідчення та флешка, які відвіз до Київського райвідділу міліції Полтави. В подальшому за фотокартками впізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Під час поїздки на дівчині тілесних ушкоджень не бачив, однак на вигляд вона була в стані сп`яніння, весела, про зупинку вимог не висловлювала. Її ніхто не примушував та не тримав, вона залишилась з обвинуваченими вочевидь по своїй волі. Крім того, зазначив, що бачив у ОСОБА_12 під час поїздки припухлу руку та останній говорив, що раніше займався боксом у м.Полтаві.
14.02.2015 року свідок ОСОБА_34 під час проведеного огляду місця події добровільно видав працівникам міліції виявлені в своєму автомобілі: флешкарту пам`яті на 16 Гб, сумку жіночу чорного кольору, в якій знаходились чорні перчатки, жіночі духи «Шанель», косметичка, гребінець, помада, дзеркальце, туш, пакет з кашею, флешнакопичувач, службове посвідчення МО сержанта ОСОБА_15 , видане 11.08.2014 року. Також він видав носій памяті зі свого відеореєстратора (т.3 а.с. 12-13).
Показання свідка ОСОБА_35 повністю підтверджуються дослідженим судом відеозаписом відеореєстратора його автомобіля (т.3 а.с. 170-176).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_9 від 11.08.2014 року потерпіла ОСОБА_15 працювала начальником групи секретного документального забезпечення штабу військової служби правопорядку та характеризувалась виключно позитивно (т.1 а.с. 153, 157-164).
За даними службової характеристики ОСОБА_15 від 16.02.2015 року, остання характеризувалась виключно позитивно, проявила себе як комунікабельна, врівноважена, тактовна, порядна і чесна, скромна, проста, доступна в спілкуванні, життєрадісна (т.3 а.с.205).
Виходячи з розписки від 16.03.2015 року, ОСОБА_9 отримав у слідчого речі своєї сестри ОСОБА_15 , а саме: сумочку, чорні перчатки, духи, косметичку, ключі, військове посвідчення (т.1 а.с.174).
Під час проведення впізнання за фотокартками свідок ОСОБА_36 впізнав обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 як осіб, які в ніч на 14.02.2015 року перебували в його таксі з потерпілою ОСОБА_15 (т.1 а.с. 175-180).
Згідно з протоколом огляду від 14.02.2015 року, ОСОБА_37 , яка була подругою потерпілої ОСОБА_15 добровільно видала працівникам міліції речі потерпілої, які вона забрала в 1 міській лікарні м.Полтави, а саме: шубу чорного кольору, розрізану сукню темного кольору, ліфчик синього кольору, колготки чорного кольору, труси чорного кольору, носки, пояс від шуби, пояс від плаття, чорну резинку, дві металеві сережки з кульками, пару чорних шкіряних жіночих чобіт, накладне волосся темного кольору (т.3 а.с.6-11).
Свідок ОСОБА_38 , яка працює покоївкою в готелі «Житлові кімнати», розташованому по вулиці К.Шосе м.Полтава показала, що 14.02.2015 року опівночі до вказаного готелю підійшов невідомий хлопець зняти номер, але вона йому відмовила, через те, що вільних місць не було. Інший хлопець, який з ним приїхав, залишився біля автомобіля таксі разом з дівчиною. Далі вона запропонувала цим людям мотель «Полтава» і вони всі пішли звідти.
Свідки ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , які працюють на АЗС-магазині «Формула» по вулиці Київське Шосе неподалік «Мотелю Полтава» підтвердили, що у ніч з 13 на 14.02.2015 вони були на своїй зміні. Вказали, що цієї ночі було багато відвідувачів, яких вони вже не пам`ятають, однак в торгівельному залі вівся відеонагляд, який вони в ході слідства переглядали та підтверджують.
Свідок ОСОБА_41 показав суду, що працює охоронцем мотелю «Полтава». 14.02.2015 року після опівночі до мотелю прийшли ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпіла ОСОБА_15 . Примусу до неї не застосовувалось, обвинувачені вели себе нормально, хоча на вигляд були напідпитку. Далі ОСОБА_12 зняв на добу номер 220 (другий поверх), який оплатив, після чого вони втрьох пішли туди. Через деякий час ОСОБА_13 приблизно на пів години відлучався з номера. В подальшому, між 4 та 5 ранку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вийшли з Мотелю та пішли в бік заправки, що знаходиться неподалік. Сказали, що повернуться, ключа від номера не здали. Пізніше з балкона він бачив, що ОСОБА_15 сиділа на підлозі біля ліжка та порпалась в речах. Приблизно о 6 годині він підіймався на 2-й поверх, номер 220 був замкнений, двері не були зламані. Коли о 7 ранку прийшла покоївка, вона відчинила цей номер своїм ключем і вони виявили, що ОСОБА_15 лежала в ліжку на правому боці, вкрита ковдрою, була при свідомості та попросила води. На її щоці бачив пошкрбину, інших ушкоджень не бачив. На вигляд вона була напідпитку, розмовляла повільно. Про допомогу вона не просила та не повідомляла, що сталося. На підлозі лежали інші ковдри та жіночі речі. Далі він вийшов до вестибюлю мотелю, де знаходився до 8.45 год., після чого пішов додому. Свою участь у слідчому експерименті та впізнанні обвинувачених підтвердив. Між тим вказав, що на першому поверсі мотелю здійснювався відеонагляд. Також зазначив, що він потерпілої ОСОБА_15 раніше не знав, інтимних відносин з нею не мав та тілесних ушкоджень їй не спричиняв, раніше не судимий.
Проведеним у справі слідчим експериментом від 17.02.2015 року перевірено показання свідка ОСОБА_42 на місці події (т. 1 а.с. 181-196).
В ході пред`явлення для впізнання за фотокартками від 19.02.2015 свідок ОСОБА_41 упізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , про яких давав показання ( т.1 а.с. 197-202).
Переглянуті судом відеозаписи з камер спостереження мотелю «Полтава» свідчать про те, що опівночі 14.02.2015 року до мотелю зайшли два чоловіки та жінка, яка йшла добровільно. При цьому один з чоловіків передав охоронцю гроші та вони пішли в напрямку житлових номерів. О 1.15 год. один з цих чоловіків виходив з приміщення мотелю, але згодом повернувся. О 05.09 год. вказані чоловіки почергово виходять з мотелю (т.1 а.с.226-229,257).
Відомості ТДВ «Інтурист Полтава» від 14.04.2015 року свідчать про те, що у ніч з 13 на 14.02.2015 року працювали працівники мотелю: адміністратор ОСОБА_43 та охоронець ОСОБА_44 . Водночас, розташування мешканців мотелю в цю ніч говорить про те, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та потерпіла ОСОБА_15 офіційно не оформляли на себе проживання в №220, а інші заселені номери не знаходяться поряд (т.1 а.с.230-236).
В ході огляду від 14.02.2015 року у мотелі «Полтава» вилучено анкету на прибулого до мотелю «Полтава», де рукописним текстом вказано: «№220, прибув о 1.15, ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Полтави, паспорт НОМЕР_10 , виданий 2010 року, адреса проживання: АДРЕСА_4 та підпис». Графи: дата і час вибуття та мета приїзду не заповнені (т.3 а.с.2-5).
Свідок ОСОБА_46 , яка працює покоївкою мотеля «Полтава» показала суду, що 14.02.2015 року вона прийшла на роботу о 7 ранку. Охоронець ОСОБА_41 попросив у неї ключа від номера 220 та повідомив, що номер замкнений, а ключі не здали, однак там залишилась дівчина. Вона дала ключ, після чого через декілька хвилин ОСОБА_41 повернувся та повідомив, що в номері дав дівчині води, вона попила і залишилась на ліжку та він знову замкнув номер і повернув їй ключа. Приблизно о 9 ранку, коли вона прибирала другий поверх, почула з номеру 220 жіночий стогін та покликала адміністратора ОСОБА_47 , із якою зайшли до вказаного номера, відкривши його ключем. Там виявила, що потерпіла ОСОБА_15 лежала на підлозі закутана ковдрою, але не одягнена, без нижньої близни, була у свідомості. Бюстгальтер знаходився в шафі, плаття та колготки на підлозі. На одязі пошкоджень та плям не бачила. Далі з адміністратором допомогли їй одягнутися та лягти в ліжко під ковдру. У неї над лівим оком бачила припухлість та синці на ногах. На запитання, що сталося, відповідала, що все нормально, говорила, що її ніхто не займав. При цьому повідомила номер телефону матері та брата, яким вони зателефонували. Останні прибули приблизно через годину та викликали швидку. В номері на ковроліні також бачила пляму крові діаметром біля 10 см. У ванній кімнаті були розкидані рушники та лежав використаний презерватив. В потерпілої ОСОБА_15 сумки та мобільного телефону не було, прикрас на ній не бачила. З номеру нічого не зникло. Також в номері пляшок та недопалків не бачила.
Свідок ОСОБА_43 пояснила, що працює адміністратором мотелю «Полтава». В ніч з 13 на 14.02.2015 року була її зміна, однак у нічний час вона відпочивала. О 6 ранку 14.02.2015 року вона вийшла на своє робоче місце. Приблизно о 7 ранку покоївка ОСОБА_46 повідомила їй, що чула стогін біля номеру 220, після чого туди ходив охоронець ОСОБА_41 , який повідомив, що в номері 220 залишилась дівчина, якій він дав води, а хлопці, які з нею приходили пішли раніше, при цьому обіцяли повернутись. О 9 ранку вона здала зміну та пішла додому, однак її викликали на роботу та вона повернулась приблизно о 12 годині. Коли зайшла до номеру 220 побачила на ліжку ОСОБА_15 з великим синцем і садном в області ока, однак вона лежала напівбоком, обличчям до подушки. Вона була вкрита по шию. Її пальто лежало на підлозі, на столі бачила пляшку. Від ОСОБА_15 чула різкий запах алкоголю. На запитання, чи її побили, вона відповіла «Да» і попросила викликати швидку і міліцію, однак хто саме її побив не сказала, про зґвалтування не говорила і слідів цього вона не бачила. При цьому вона також чітко назвала міський телефон своїх рідних, на який вона зателефонувала та вони швидко приїхали. Приблизно о 15 годині прибула швидка і забрала ОСОБА_15 на ношах з крапельницею. Плата за номер 220 за добу була прикріплена до анкети постояльця. Раніше обвинувачених і потерпілу не бачила.Також пояснила, що до номеру 220 прилягає лише номер 222, який був у ту ніч не заселений, інша стіна номеру глуха.
Свідок ОСОБА_48 , який працює лікарем анастезіологом 1 МКЛ м.Полтави суду показав, що 14.02.2015 року приблизно о 16 годині до 1 міської клінічної лікарні м.Полтави у критичному стані була доставлена потерпіла ОСОБА_15 з тяжкою закритою черепно-мозковою травмою, синцями та саднами обличчя, тулубу, кінцівок, великою гематомою лівого стегна. У неї була сплутана свідомість та вона не повідомляла, хто та за яких обставин спричинив їй тілесні ушкодження. Скаржилась на болі, запаху алкоголю з порожнини її рота не відчував. Вказані тілесні ушкодження вона могла отримати протягом останньої доби. Травм характерних для статевого посягання не виявив і сама ОСОБА_15 про зґвалтування не говорила. Зі слів матері ОСОБА_15 , тілесні ушкодження остання отримала в районі мотелю «Полтава», однак за яких обставин не повідомляла. Наступного дня о 4 ранку ОСОБА_15 померла.
Свідок ОСОБА_49 показав суду, що працює охоронником нічного клубу «Вегас» у місті Лохвиця, Полтавської області. 15.02.2015 року у нічний час в цьому нічному клубі бачив ОСОБА_12 , який був одягнений в білий светр та чорну шкіряну куртку, перебував у нетверезому стані. Коли він почав чіплятися до дівчат, свідок схопив його та вивів з приміщення клубу, в ході чого в ОСОБА_12 з рукава випав ніж ручної роботи з зазубринами. В подальшому свідок підійняв вказаного ножа та наступного дня видав міліції.
Під час проведення впізнання за фотокартками 24.02.2015 року свідок ОСОБА_49 упізнав ОСОБА_12 , про якого давав показання (т.1 а.с. 207-209).
Відповідно до протоколу огляду від 24.02.2015 року свідок ОСОБА_49 добровільно видав працівникам міліції ніж, який випав у ОСОБА_12 15.02.2015 року ( т.1 а.с.203-206).
Згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №127 від 10.03.2015 року на вилученому ножі слідів крові не виявлено, але знайдено без`ядерні епітеліальні тканини, не придатні для цитологічного дослідження (т.1 а.с. 213-216).
Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи № 147 від 24.03.2015, вилучений ніж холодною зброєю не являється, однак виготовлений саморобним способом по типу мисливських ножів саморобного призначення, має довжину клинка 178 мм., ширину клинка 36 мм, однолезий з двохстороннім заточенням, бувший в експлуатації (т.1 а.с. 217-225).
За даними висновків № 257 від 11.03.2015 року судово-імунологічної та №110 від 11.03.2015 року судово-цитологічної експертиз, на вилучених при огляді місця події двох презервативах сперматозоїди та клітини вагінального епітелію не знайдені (т.3 а.с.14-27).
20.02.2015 року ОСОБА_13 освідовано, у нього відібрано зразки крові, слини та нігтьових пластин, а також вилучено його особисті речі, в тому числі одяг та мобільні телефони, які в подальшому оглянуто (т.3 а.с. 65-67, 139-146).
22.02.2015 року у ОСОБА_12 відібрано зразки крові, слини та нігтьових пластин, а також вилучено його особисті речі, в тому числі одяг та мобільні телефони, які в подальшому оглянуто (т.3 а.с. 68-69, 147-157).
Із висновків судово-імунулогічних експертиз № 112 від 18.03.2015 року, № 256 від 12.03.2015 року, №384 від 31.03.2015 року, № 386 від 27.03.2015 року, №396 від 25.03.2015 року вбачається, що на піднігтьовому вмісті нігтьових пластин рук ОСОБА_15 , а також на вилучених при огляді місця події: простирадлі (підковдрі), наволочці знайдена кров, яка може походити від потерпілої ОСОБА_15 . Крім того, на наволочці також знайдена сперма можливо від обвинуваченого ОСОБА_12 (від ОСОБА_13 виключається), з домішками крові можливо від потерпілої ОСОБА_15 . На вилучених у ОСОБА_15 сукні та колготах також виялена кров, яка може походити від неї, водночас походження цієї крові від ОСОБА_12 чи ОСОБА_13 виключається (т.3 а.с. 49-55, 29-37, 70-76, 77-83, 109-112).
Виходячи з висновків судово-імунулогічних експертиз № 278 від 20.03.2015 року, №387 від 27.03.2015 року, №384 від 31.03.2015 року, №385 від 26.2015 року, №383 від 24.03.2015 року, в мазках та тампонах із вмістом ротової порожнини, піхви та прямої кишки трупа ОСОБА_15 , а також на її трусах, бюстгальтері, сукні, чоботіх сперматозоїдів не знайдено (т.3 а.с. 38-48, 70-76, 84-89, 90-94).
Судово-цитологічними експертизами №109 від 06.03.2015 року, №130 від 10.03.2015 року вилучених недопалків, виявлені сліди слини та знайдені епітеліальні тканини, статеву належність яких не встановлено, в тому числі не підтверджено її належність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т.3 а.с. 56-64, 104-108, а.с.129-134).
Згідно з висновками судово-імунологічних експертиз №292 від 23.02.2015 року, № 318 від 13.03.2015 року, на вилучених у ОСОБА_12 спортивній шапці, куртці та спортивних штанах слідів крові не виявлено. Також, відповідно висновків експертиз №128 від 10.03.2015 року, №319 від 10.03.2015 року та № 279 від 20.02.2015 року, в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_13 , а також вилучених у нього: куртці, светрі, джинсах та парі кросівок слідів крові не виявлено. (т.3 а.с. 95-102, 113-117, 118-122, 123-128).
Допитані в судовому засіданні судово-медичні експерти ОСОБА_50 та ОСОБА_51 підтвердили висновки проведених ними експертиз.
Відповідно до протоколу огляду від 16.02.2015 року, потерпілий ОСОБА_9 видав працівникам міліції сім картку «Djuce», яку він знайшов 14.02.2015 року в номері 220, де була виявлена його сестра ОСОБА_15 (а.с.154).
Висновок №2403/3 від 24.04.2015 року про вартість викраденого у ОСОБА_52 майна не приймається до уваги в якості належного та допустимого доказу, оскільки місцезнаходження викраденого майна не встановлено та воно не було представлено на дослідження (а.с.136-150).
Згідно з повідомленням ломбарду «Скарбниця» від 23.02.2015 року, до вказаної установи не закладався мобільний телефон «Самсунг», що належав ОСОБА_15 (т.1 а.с. 173).
Відповідно до відомостей «ПриватБанку» від 31.03.2015 року та «Ощадбанку» від 06.04.2015 року, з карток емітованих на ім`я ОСОБА_15 та її рахунків з 14.02.2015 року по 21.02.2015 року грошові кошти не знімались і таких спроб не було, операції не проводились (т.3 а.с. 181-184).
Відомості радіорозвідки, а також дані про телефонні переговори ОСОБА_13 та ОСОБА_15 свідчать про їх пересування у ніч на 14.02.2015 року від Київського залізничного вокзалу м.Полтави в район мотелю «Полтава» (т.1 а.с.237-256).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №182 від 27.03.2015 року, ОСОБА_12 в період інкримінованого йому діяння будь-якими хронічними психічними захворюваннями, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки емоційно-нестабільного розладу особистості (психопатії). Ступінь порушень емоційно-вольової сфери у ОСОБА_12 такий, що не позбавляє його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Виявляє виражену емоційну нестійкість, високий індекс психопатизації зі схильністю до антисоціальних вчинків. (т.4 а.с. 212-220).
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №183 від 27.03.2015 року, ОСОБА_13 в період інкримінованого йому діяння будь-якими хронічними психічними захворюваннями не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки емоційно-нестабільного розладу особистості (психопатії). Ступінь порушень емоційно-вольової сфери у ОСОБА_12 такий, що не позбавляє його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час цього експертного дослідження ОСОБА_13 заявляв, що він ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 не наносив, а бачив як її бив по голові ОСОБА_12 (т.4 а.с. 221-230).
У ході слідчого експерименту від 23.02.2015 року обвинувачений ОСОБА_12 заперечував свою причетність до вчинення злочинів відносно ОСОБА_15 , зазначаючи, що в кімнаті №220 мотелю «Полтава» вночі 14.02.2015, коли ОСОБА_13 ходив за випивкою він вступив з ОСОБА_15 в добровільний статевий акт, після чого разом вживали спиртні напої і він ліг спати. Коли прокинувся, побачив ОСОБА_13 , який сидів на ногах потерпілої та вдарив її головою в обличчя, після чого опускав її на підлогу. В подальшому ОСОБА_13 склав та забрав з собою залишки продуктів, витер відбитки пальців та замкнув номер на ключ, який не здав (т.4 а.с. 240-246).
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї провини на стадії судового слідства розцінюється колегією суддів обраною ним позицією захисту з метою уникнення покарання. Водночас, досліджена судом сукупність взаємоузгоджених та взаємодоповнюваних доказів дає підстави для висновку про доведеність провини ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України поза розумним сумнівом.
Так, аналізуючи докази, колегія суддів виходить із чітко встановленого та перевіреного судом маршруту та часу руху простої, комунікабельної, незаміжньої, перебуваючої в стані алкогольного сп`яніння, потерпілої ОСОБА_15 до номеру 220 мотелю «Полтава» та перебування в ньому вночі 14.02.2015 року виключно разом із раніше судимими за насильницькі злочини ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . При чому, останній суду підтвердив здобуті в ході слідчого експерименту дані про причетність саме ОСОБА_12 до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, в тому числі із застосуванням ножа, який в подальшому був вилучений у ОСОБА_12 при затриманні. Використання ножа також підтверджується вчиненням насильницьких дій щодо ОСОБА_8 незадовго до цього. Водночас, ОСОБА_12 не викривав суду ОСОБА_13 в протиправних діях щодо ОСОБА_15 та в останньому слові свою провину все ж визнав. Механізм, час отримання та локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_15 узгоджуються зі свідченнями ОСОБА_13 , об`єктивними судово-медичними даними, свідченнями та відеозаписами з камер відеоспостереження, наданими працівниками мотелю «Полтава» і АЗС (що знаходиться поряд).
Таким чином, дії ОСОБА_12 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном потерпілої ОСОБА_8 з застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), погрозою застосування такого насильства та за ч.1 ст.153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування.Також доведеною на думку колегії суддів є провина обвинуваченого ОСОБА_12 за ч.2 ст.121 КК України, тобто в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої ОСОБА_15 . При цьому дії обвинуваченого ОСОБА_13 підлягають перекваліфікації з ч.2 ст.121 КК України на ст.396 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.
Водночас, інша частина обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не є доведеною в установленому законом порядку, з огляду на таке.
Зокрема, сама загибла ОСОБА_15 після виявлення її з тілесними ушкодженнями, але в свідомості та безпеці, нікому, в тому числі близьким родичам, не повідомляла про своє зґвалтування та насильницьке чи таємне заволодіння її речами, тобто про вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.187, ч.2 ст.185 КК України. Показання обвинувачених, свідків, документальні та речові докази, а також висновки проведених у справі судово-медичних, імунологічних та цитологічних експертиз та протоколи слідчих і судових дій цього теж не стверджують.
Тому, враховуючи діючу категоричну заборону побудови обвинувачення на припущеннях (ст.62 Конституції України) та з огляду на абстрактний і неконкретизований характер звинувачень ОСОБА_13 та ОСОБА_12 у вчиненні даних злочинів, колегія суддів приходить до висновку, що таке обвинувачення їм не доведено поза розумним сумнівом.
Крім іншого, застосування до обвинувачених заходів фізичного та психологічного впливу не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду та відповідної ретельної прокурорської перевірки, у зв`язку з чим провадження за ч.2 ст.365 КК України відносно працівників поліції було закрите 31.03.2016 року (т.2 а.с.255-258). При цьому, допитані в якості свідків працівники поліції ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 заперечили застосування до обвинувачених незаконних методів досудового розслідування. Відповідно до інформації Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області обвинувачені претензій до працівників поліції не мали. За інформацією Полтавського слідчого ізолятору ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження до затримання, що відповідає об`єктивним судово-медичним даним. Інший обвинувачений ОСОБА_12 взагалі не мав тілесних ушкоджень. Досліджені судом матеріали проведених слідчих дій, в тому числі фото -відеозаписи також не свідчать про будь-який примус щодо обвинувачених чи інших осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, які відносяться до тяжких та середньої тяжкості, збитки від злочинів не відшкодовані. Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, ніде не працює, не одружений, однак проживає в цивільному шлюбі та утримує малолітню дитину, посередньо характеризується, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, страждає на психопатію, має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом 3 групи.
Кримінальне правопорушення, яке є доведеним ОСОБА_13 відноситься до середньої тяжкості. Останній теж раніше неодноразово судимий, проживає в цивільному шлюбі, утримує 2 неповнолітніх дітей та матір похилого віку, ніде не працює, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, страждає на хронічний бронхіт.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 слід визнати визнання ним своєї провини та інвалідність 3 групи. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, тому колегія суддів рахує за необхідне і достатнє призначити їм покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій доведених їм статей обвинувачення, із застосуванням ст.70 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченим до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити тримання під вартою, з метою забезпечення виконання вироку та уникнення ризиків ухилення їх від суду і продовження злочинної діяльності.
Цивільний позов ОСОБА_25 та ОСОБА_57 до ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підлягає задоволенню частково, виходячи із меж доведеного обвинувачення (т.1 а.с.85). Зокрема, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають за недоведеністю її спричинення, а вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 50 000 грн. підлягають задоволенню повністю щодо обвинуваченого ОСОБА_12 . При цьому суд виходить із глибини душевних страждань матері і брата ще молодої потерпілої, яка внаслідок отриманих множинних тілесних ушкоджень померла, а також засад розумності, добросовісності та справедливості.
Судові витрати підлягають стягненню на користь держави із обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в долевому порядку, виходячи із доведеного кожному з них обвинувачення.
Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів,
ОСОБА_58 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч.1 ст.153, ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
-за ч.1 ст.153 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
-за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за скупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 22.06.2015 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців.
За ч.4 ст.152 КК України, ч.4 ст.187 КК України, ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_12 - виправдати за недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
ОСОБА_59 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 396 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покрання за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 23.03.2017 року, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років і 1 (один) місяць.
За ч.4 ст.152 КК України, ч.4 ст.187 КК України ОСОБА_13 - виправдати за недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
Строк відбування покрання обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 рахувати з 07 квітня 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_12 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 22.02.2015 року по дату вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку, що 1 день тримання під вартою відповідає 2 дням позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_13 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 20.02.2015 року по дату вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку, що 1 день тримання під вартою відповідає 2 дням позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_25 та ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_12 на користь потерпілих ОСОБА_25 та ОСОБА_9 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди, а у іншій частині позовних вимог відмовити.
Судові витрати за проведення судових експертиз стягнути на користь держави: із обвинуваченого ОСОБА_12 в сумі 491 грн. 04 коп., із обвинуваченого ОСОБА_13 в сумі 245 грн. 52 коп.
Речові докази: зразки експертних досліджень (крові, слини, виділень, волосся, змиви), наволочку та підковдру зі слідами крові, ніж, 2 презервативи знищити, речі, вилучені в обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в тому числі одяг та мобільні телефони повернути їм за належністю, диски з відеозаписами зберігати при справі, куртку, вилучену в ОСОБА_8 повернути їй за належністю; речі ОСОБА_15 повернути потерпілому ОСОБА_9 , службове посвідчення НОМЕР_9 сержанта ОСОБА_15 , видане 11.08.2014 року повернути ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченим та їх захисникам права: подати клопотання про помилування, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, заявити клопотання про доставку обвинувачених в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченим і прокурору.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Судді ОСОБА_1