ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1520/16-к
Провадження № 1-кс/210/1576/16

"01" грудня 2016 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчий ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно особи:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу, освіта вища, одружений, раніше не судимого, працюючого оперуповноваженим Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

по кримінальному провадженню №0001014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.3 ст.189, ч.3 ст.357, ч.2 ст.365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
30.11.2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернувся заступник начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Відповідно до клопотання, Другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001014 від 16.12.2015 за фактом незаконного заволодіння працівниками Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (Довгинцівського ВП КВП ГУ НП України в Дніпропетровській області) квартири, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_7 та розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.10.2015 року працівники Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме заступник начальника СКР ОСОБА_8 , о/у СКР ОСОБА_9 та о/у СКР ОСОБА_6 , безпідставно затримали ОСОБА_7 та його співмешканку ОСОБА_10 , яка перебувала на 7-му місяці вагітності, і, в подальшому, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , насильно, позбавляли волі потерпілих з 19.10.2015 р. по 15.11.2015 року утримуючи їх п`ять діб в приміщені Довгинцівського РВ КМУ розташованому за адресою м. Кривий Ріг, вул. Л.Бородича, 5, та 23доби в квартирах АДРЕСА_3 , та в кв. АДРЕСА_4 .

У вищевказаний час працівники поліції вимагали передачі права на майно, а саме на двокімнатну квартиру розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_7 .

22.10.2015 року ОСОБА_7 сприймаючи погрози працівників поліції щодо себе та своєї громадянської дружини реально, надав довіреність на продаж власної квартири розташованої за вищевказаною адресою.

Після чого 11 листопада 2015 року внаслідок злочинних дій працівників поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , цивільних осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 квартира, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_7 , була продана за довіреністю стороннім особам, в наслідок чого потерпілому ОСОБА_7 , згідно з оціночно-будівельною експертизою № 17-16 від 04.07.2016 року, спричинено збитки на суму 195 098 гривень, що 160 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і являється істотною шкодою охоронюваним законом інтересам окремих громадян.

Працівники поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , цивільні особи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів незаконно позбавляли волі двох потерпілих та утримували у вищевказаних місцях ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в період з 16 год. 00 хвил. з 19.10.2015 по 15.11.2015 понад 28 днів, тобто протягом тривалого часу.

23.11.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189, ч.3 ст.357, ч.2 ст.365 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкі злочини, при обтяжуючих обставинах, а саме вчинення злочину групою осіб, вчинення злочину відносно жінки яка свідомо для винного знаходилась у стані вагітності.

13.07.2016 року потерпілий ОСОБА_7 до органу досудового слідства звернувся з заявою про те, що на нього чиниться тиск з боку працівників поліції Довгинцівського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області.

14.07.2016 року було винесено постанову про забезпечення заходів безпеки відносно осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.

25.11.2016 року потерпілий ОСОБА_7 звернувся з заявою про висловлювання погроз на його адресу з боку працівників поліції ОСОБА_6 . ОСОБА_9 та колишнього працівника поліції ОСОБА_8 через третіх осіб, про притягнення його до кримінальної відповідальності за злочини, які він не скоював, та застосування до нього фізичної розправи в разі не відмові від свідчень по провадженню.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчинені тяжкого кримінального правопорушення вчиненого за обтяжуючих обставин, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перешкоджав у кримінальному провадженою працює в правоохоронних органах та може використовувати свої зв`язки з метою подальшому перешкоджанню у кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, чи свідків.

В судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під варту.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під варту

Захисник підозрюваного та підозрюваний, кожен окремо, у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали кримінального провадження та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; тощо, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципів правової визначеності та презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку; кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод № ETS 005 від 04.11.1950 р., ратифікована 17.07.1997 року, набрала чинності 11.09.1997 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до принципів Конвенції - пропорційності та забезпечення рівності інтересів - коли мова йде про обмеження тих чи інших прав і свобод, суд завжди звертає увагу на кілька параметрів, встановлених Конвенцією, яким мають відповідати застосовані державою заходи щодо цих прав, а саме: 1) наявність правових підстав для обмеження прав і свобод; 2) наявність легітимної мети для застосування обмежень; 3) пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, якої держава намагалася досягти.

Так, у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Згідно витягу з кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001014розпочате досудове розслідування по кримінальному правопорушенню, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189, ч.3 ст.357, ч.2 ст.365 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 даного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; показаннями потерпілої ОСОБА_10 ; проведенням слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 під час якого потерпілий на місці детально описав і показав всі місця де утримували його та ОСОБА_10 працівники поліції та цивільні особи, та куди його возили під час оформлення документів необхідних для продажу квартири; проведенням слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_10 під час якого потерпіла на місці детально описала і показала всі місця де утримували її та ОСОБА_7 працівники поліції і цивільні особи.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням прокурора, потерпілий ОСОБА_7 , зазначив, що у липні 2016 року, на його мобільний телефон надходили дзвінки від невідомих йому осіб з погрозами, що у випадку, якщо він не відмовиться від показань у даному кримінальному провадженні, то його буде притягнуто до кримінальної відповідальності.

Допитана у судовому засіданні за клопотанням прокурора, потерпіла ОСОБА_10 , зазначила, що невідомі особи дзвонили на мобільний телефон її матері, та просили надати можливість розмови з ОСОБА_7 ..

Допитаний у судовому засіданні, за клопотанням захисника підозрюваного, ОСОБА_13 , який працює оперуповноваженим Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, зазначив, що в провадженні відділу є заява потерпілого ОСОБА_14 , щодо здійснення крадіжки невідомою особою, яка внесена в ЄРДР. Влітку, у 2016 році ОСОБА_13 , після того, як дізнався, що ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою, на більш м`який-домашній арешт, зателефонував останньому з метою його допитати по факту крадіжки. Також, зазначив, що ніяким чином на ОСОБА_7 вплив не здійснював.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи прокурора та слідчого про наявність такого ризику, як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ухвалою слідчого судді від 01.12.2016 року, підозрюваного відсторонено від посади оперуповноваженого Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, до потерпілих застосовано заходи безпеки у кримінальному провадженні, також у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відповідний ризик буде повністю нівельовано, крім того підозрюваний одружений, має позитивну службову характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, тобто наявні міцні соціальні зв`язки.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Отже, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час, не спілкуватися з потерпілою, свідками. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що підозрюваний, може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного.

За таких обставин, суд, з урахуванням ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, приходить до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу підозрюваному, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт.

Частиною 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яким обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, одружений, офіційно працевлаштований, проте на даний час відсторонений від посади, позитивно характеризується за місцем праці, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи з практики Європейського суду з прав людини, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, недоведеність прокурором необхідності застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Тому, підозрюваній ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час; не залишати місце свого проживання цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватися з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Слідчий суддя, вважає, що прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а лише посилання на тяжкість злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

У застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- відмовити

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , строком до 29 січня 2017 року включно, заборонивши підозрюваному залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час;

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 29 січня 2017 року включно, заборонивши підозрюваному залишати житло цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-не спілкуватися з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Довгинцівського відділення поліції Криворізького ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_4 та прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали до 29 січня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1