Єдиний унікальний номер 205/8816/16-к
Провадження №1-в/205/1493/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника ДВК 89 ОСОБА_5 розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_6 та керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 про приведення у відповідність вирок колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року відносно ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли клопотання захисника ОСОБА_4 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_6 та керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 , про приведення у відповідність вироку Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2004 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Клопотання мотивовано тим, що в Дніпропетровській виправній колонії №89 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Згідно із вироком ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 345 КК України (2001 року);, ст. 69, ч.5 ст. 19 ч. 1 ст. 17, п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19 ст. 190-1 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, який набув чинності 08.10.2016 року, до ч.2 ст. 64 та ст. 68 КК України внесені зміни. В зв`язку з зазначеним, прокурор прохає привести вирок у відповідність до Закону України 1492-VIII від 07.10.2016 року ст. 64, ст. 68 КК України, та винести судове рішення щодо пом`якшення призначеного вироком Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2004 року ОСОБА_6 покарання за ч. 5 ст. 19, ч. 2 ст. 17, п.п. «а, в, з, и, і» ст. 93 КК України (1960 року) - до 15 років позбавлення волі, та зарахувати, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 у строк відбуття покарання, строк перебування під вартою, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту фактичного затримання 28.04.2000 року по дату набрання чинності вироку колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва 14.12.2004 року.

Представник Дніпропетровської ВК №89 клопотання захисника та прокурора підтримав у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити.

Захисник засудженого клопотання підтримав в повному обсязі з підстав викладених в них та прохала їх задовольнити, а також звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання негайно у зв`язку з відбуттям ним повного строку покарання.

Прокурор прохав суд задовольнити заявлені клопотання.

Засуджений ОСОБА_6 надав заяву, згідно якої він просить провести розгляд вищевказаних клопотань без його участі в присутності його захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до них матеріали, особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року за ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 345 КК України (2001 року);, ст. 69, ч.5 ст. 19 ч. 2 ст. 17, п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19 ст. 190-1, 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Вказаний вирок ухвалою Верховного Суду України від 14.12.2004 року, залишено без змін.

Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), тобто за вчинення замаху на умисне вбивство при обтяжуючих обставинах.

Покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене ОСОБА_6 за ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) на підставі ст. 42 КК України, поглинуло призначенні ОСОБА_6 покарання за злочини, передбачені ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 345 КК України (2001 року);, ст. 69, ч.5 ст. 19 ч. 1 ст. 17, п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19 ст. 190-1 КК України (в ред. 1960 року), за які ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк в тому числі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, внесено зміни до статей 64 та 68 КК України, які пом`якшують кримінальну відповідальність особи за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин.

Так, згідно ч. 2 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі не застосовується у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу.

В новій редакції ч. 4 ст. 68 К України визначено, що довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.

Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року, ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі за злочин, передбачений ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), який не відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 КК України (2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Зазначене свідчить про те, що вирок відносно ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 74 КК України має бути приведений у відповідність до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України із заміною призначеного ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на інший вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд під час виконання вироків вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

ОСОБА_6 , згідно із вироком за ч. 5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960) призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. При призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого підлягає заміні відповідно до санкції ст. 93 КК України (в ред. 1960р.) на покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, - за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Відтак максимальна межа призначеного покарання відповідно до санкції ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) не може перевищувати 10 років. Аналогічно має бути пом`якшено покарання, призначене ОСОБА_6 за скоєння злочину, передбаченого ч. 5 ст. 19, ч. 1 ст. 17, п.п. «а, з, и, і» ч. 1 ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) у вигляді 13 років позбавлення волі.

Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахується з моменту фактичного затримання з 28 квітня 2000 року. Тобто, засуджений ОСОБА_6 станом на, 01.12.2016 року відбув 16 років 07 місяців 03 дні призначеного покарання.

Вказані норми Закону та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 свідчать про те, що ОСОБА_6 повністю відбув покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, а тому підлягає негайному звільненню.

Одночасно з цим, як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 перебував під вартою з 28.04.2000 року по 14.12.2004 рік, а відтак, вказаний строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Враховуючи вказане, суд приймає рішення про приведення вироку Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 345 КК України (2001 року);, ст. 69, ч.5 ст. 19 ч. 1 ст. 17, п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19 ст. 190-1 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна у відповідність до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України (в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року).

На підставі викладеного, керуючись Конституцію України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, ст.ст. 64,68,74 КК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про приведення у відповідність вирок колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.
Клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 про приведення у відповідність вирок колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року відносно ОСОБА_6 задовольнити.
Привести вирок Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, яким засуджено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 345 КК України (2001 року);, ст. 69, ч.5 ст. 19 ч. 1 ст. 17, п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.5 ст. 19 ст. 190-1 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого у відповідність до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України (в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року).

На підставі ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України замінити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року за ч.5 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960), на більш м`яке у вигляді позбавлення волі строком десять років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України замінити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року за ч.5 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960), на більш м`яке у вигляді позбавлення волі строком десять років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року до остаточного покарання, призначеного на підставі ст. 42 КК України (1960) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 28.04.2000 року по 14.12.2004 рік.

В зв`язку із відбуттям ОСОБА_6 повного строку покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити негайно.

Копію ухвали суду направити до Дніпропетровської виправної колонії №89 для відому та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. На підставі ст. 539 КПК України оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1
Копія вірна: Суддя -

Секретар -