АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1126/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 646/708/17 ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харків, українець, громадянин України, з середньоспеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше судимий:

- 26.05.1994 р. Харківським обласним судом за ч.3 ст.81 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою вироку на 2 роки;

- 26.07.1995 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 86-1, ч. 2 ст.140, ст. 44, ст. 42, ст. 43 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.10.1998 згідно Закону України «Про амністію» від 24.07.1998р.;

- 01.06.2000 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст.145, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовнодостроково 07.08.2002р. на невідбутий строк 8 місяців;

- 17.12.2002 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289, ст.71 КК України до 6 років 8 місяців позбавлення волі;

- 23.04.2009 р. Київським районним судом м. Харкова за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

- 29.09.2009р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.187, ч. 2 ст. 263, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 25.01.2016р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2016р. та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання 5 років 1 день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з дня затримання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 87,96 грн. на користь держави.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, ОСОБА_9 , будучи засуджений 25.01.2016р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України, 07.12.2016р., близько 22.00 год., знаходячись в торговому залі супермаркету «Клас», який розташований за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 178, де здійснює реалізацію продовольчих та непродовольчих товарів ТОВ «Укр-Трейд», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з вітрини пляшку коньяку «Старий Кахеті», 4 зірки, ємністю 0,5 л, вартістю 187,66 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ № 6521 від 29.12.2016, яку він сховав у внутрішню кишеню своєї куртки, в яку був одягнутий. Після чого, ОСОБА_9 пройшов через касову зону, не сплативши при цьому за товар, та вийшов з магазину, однак не зміг реалізувати свій злочинний намір до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені працівниками магазину, які його зупинили.
Таким чином, ОСОБА_9 намагався заволодіти вищевказаним майном ТОВ «Укр-Трейд» на суму 187,66 грн. проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити призначене йому покарання. Вважає, що суд не врахував те, що він не переховувався та систематично з`являвся для реєстрації до відповідних органів в період іспитового строку, не намагався чинити опір після вчинення злочину, активно сприяв слідству при розкритті злочину, визнав свою вину, відшкодував збитки. Просить врахувати, що на момент вчинення злочину минуло більше року іспитового строку за попереднім вироком, а тому просить призначити йому покарання в межах решти іспитового строку.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за обставин, встановлених у вироку, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України доказах і цей висновок суду ніким з учасників процесу не оскаржується, а тому апеляційним судом вирок в цій частині, згідно ст. 404 КПК України, не перевіряється.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до вимог Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив злочин середньої тяжкості у період іспитового строку за попереднім вироком.

Щире каяття у вчиненні злочину визнано судом в якості обставини, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання.

Обставиною, що обтяжує ОСОБА_9 покарання, судом визнано рецидив злочинів.

Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини по справі, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, а також визнання ним своєї вини та активного сприяння розкриттю злочину, на що він посилається в апеляційній скарзі, погоджується з висновком суду першої інстанції про вид та розмір покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому за вчинений злочин, вважає таке покарання законним і обґрунтованим, і приходить до висновку, що воно є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також для попередження скоєння ним нових злочинів.

Стосовно доводів ОСОБА_9 про те, що він систематично з`являвся для реєстрації до відповідних органів в період іспитового строку за попереднім вироком, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вчинення ОСОБА_9 нового злочину у період іспитового строку саме по собі свідчить про недотримання ним умов звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, а тому його доводи з цього приводу є безпідставними.
Аналізуючи доводи обвинуваченого про відшкодування ним збитків, спричинених злочином, колегія суддів враховує ті обставини, що предмет злочину був вилучений у обвинуваченого на місці вчинення злочину, тобто підстав вважати, що ним відшкодовані збитки за власним бажанням внаслідок усвідомлення шкідливості свого діяння та його наслідків, не вбачається.
Враховуючи викладене, а також те, що злочини обвинуваченим вчинено в період іспитового строку за попереднім вироком, а тому покарання йому призначено за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, з урахуванням вимог ч.4 цієї статті, у мінімально можливих межах, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання, оскільки обставини, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.
При цьому доводи обвинуваченого, який просить призначити йому покарання в межах решти іспитового строку, не узгоджуються з положеннями ст.71 КК України, оскільки покарання за сукупністю вироків призначається з урахуванням саме невідбутої частини покарання, а не іспитового строку.
Отже, підстав вважати призначене ОСОБА_9 за вчинений злочин та остаточне покарання за сукупністю вироків явно несправедливим через його суворість, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення.
Враховуючи, що у відношенні обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку ч.5 ст.72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 22 лютого 2017 року по 8 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5