АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/349/17 Справа № 178/341/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року накладено арешт на вантажний автомобіль SCANIA R114 GA4X2NA, державний номерний знак НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом SCHWARZMULLER SPA-3E, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , та вантажний автомобіль SCANIA P380, з державним номерним знаком НОМЕР_3 , з напівпричепом SREM LEGRAS DA34002A, з державним номерним знаком НОМЕР_4 , що на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 належать ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_1 .
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя з`ясував думку слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали дійшов до висновку, що воно є мотивованим та підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням вимог кримінально процесуального закону, зокрема вважає, що слідчий суддя безпідставно встановив, що автомобілі, які належать йому без дозвільних документів здійснили забруднення побутовими відходами земельні ділянки на території Криничанської селищної ради Дніпропетровської області.
Також слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого не звернув увагу, що між ним, як ФОП ОСОБА_6 , як перевізником та ТОВ «Грінера Україна» замовником, був укладений договір про перевезення вантажу та було укладено договір про надання послуг з переробки, сортування та захоронення побутових відходів, які, на думку апелянта, надають дозвіл на вивантаження побутових відходів на території Дніпропетровської області при їх доставленні з пункту навантаження до пункту розвантаження. Тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст. 239 КК України.
Крім того, вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки в ухвалі не має висновків про обґрунтовану підозру, про потребу органу досудового розслідування в частині збереження транспортних засобів з метою проведення слідчих дій, відсутні посилання на використання майна як доказу по справі, також не наведення мотиви можливості псування, приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку скаржника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і, з підстав зазначених в скарзі, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого, думку слідчого який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилався на її необґрунтованість і просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із клопотання слідчого вбачається, що останній просив накласти арешт на вказані вантажні автомобілі з причепами, які належать ОСОБА_6 з метою збереження речових доказів, у зв`язку з необхідністю подальшого проведення екологічних експертиз.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на вказані транспортні засоби, слідчий суддя, послався як на підставу для арешту на ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якої, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінального правового характеру щодо юридичної особи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою подальших експертних досліджень суд вважає, що клопотання слідчого має бути задоволено.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаним вимогам процесуального закону ухвала слідчого суду не відповідає в повному обсязі
Як об`єктивно вбачається із оскаржуваної ухвали слідчий суддя не навів належних та достатніх мотивів чому він вважає, що для досягнення мети арешту у виді збереження речового доказу необхідно накласти арешт на вказані автомобілі із забороною володіння, користування та розпорядження даним майном.
Перевіривши матеріли провадження в яких відсутній цивільний позов, санкція статті за якою здійснена попередня кваліфікація не передбачає конфіскацію майна, а також за відсутності повідомлення про підозру фігурантам даного кримінального провадження, єдиною підставою для накладення арешту на вказані автомобілі є збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий зазначив, що арешт накладається з метою збереження доказів у зв`язку з необхідністю подальшого проведення екологічних експертиз. При цьому в клопотанні слідчого не наведені відомості для вирішення яких саме питань, які слідчий має намір поставити перед експертом, та які затверджені наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 зі змінами та доповненнями, необхідні вказані автомобілі.
Так, відповідно до пункту 8.1. Розділу VII вказаного наказу об`єктами екологічної експертизи є матеріальні і матеріалізовані джерела інформації, що містять фактичні дані про обставини надзвичайної екологічної ситуації, а саме: локальна земельна ділянка, на якій виявлені ознаки негативного антропогенного впливу, у тому числі забруднені земельні ділянки, ділянки із частковим або повним руйнуванням родючого шару ґрунту, забруднені площі зелених насаджень, території вивезення, складування й знищення відходів виробництва і споживання тощо.
Аналізуючи викладені обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим та прокурором не наведено достатніх підстав, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи зокрема, не наведено підстав, що обґрунтовують необхідність арешту вищезазначених автомобілів з забороною власнику володіння та користування ними, а очевидна істотна причина для утримання цих автомобілів державою і такого обмеження права власності, відсутня.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя формально послався і не звернув належної уваги на вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, згідно якої у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Також, колегія суддів приймає до уваги, що вказані автомобілі використовуються власником для господарської діяльності, а арешт вказаних автомобілів унеможливлює таке використання, а також надмірно обмежує підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_6 , що суперечить вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також необхідності застосування у кримінальному провадженні найменш обтяжливого способу арешту майна.

З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково, а саме в частині оскарження заборони володіння та користування арештованими автомобілями, оскільки вказані автомобілі визнані речовими доказами та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року про арешт майна, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, задовольнити частково.

Накласти арешт на вантажні автомобілі SCANIA R114 GA4X2NA, державний номерний знак НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом SCHWARZMULLER SPA-3E, з державним номерним знаком НОМЕР_2 та вантажний автомобіль SCANIA P380, з державним номерним знаком НОМЕР_3 , з напівпричепом SREM LEGRAS DA34002A, з державним номерним знаком НОМЕР_4 , що на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 належать ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4