Справа №592/7250/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/962/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження в порядку виконання вироку за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми 08 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю й мешканцю АДРЕСА_1 ,

по даній справі засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2016 року за частиною 1 ст. 309, частиною 2 ст. 307, частиною 2 ст. 309, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, без конфіскації майна,

відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИЛА:
30 серпня 2016 року до Ковпаківського районного суду м. Суми від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотанням про заміну невідбутої частини покарання призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2016 року за вчинення злочинів передбачених частиною 1 ст. 309, частиною 2 ст. 307, частиною 2 ст. 309, 70 КК України у виді позбавлення волі, на більш м`яке покарання.

Судовим рішенням від 08 вересня 2016 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , відмовлено, оскільки, засуджений в Сумській виправній колонії № 116, відбуває покарання не значний час, не працевлаштований, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з судовим рішенням і подав апеляційну скаргу, в якій наголошує на тому, що він режим відбування покарання не порушує, стягнень не має, поставлені трудові завдання виконує якісно та в строк, має подяку від адміністрації установи, що на думку засудженого, є свідченням, що він став на шлях виправлення. Разом з тим вказує і на те, що його не працевлаштованість, являється наслідком відсутності роботи в установі. Враховуючи викладене засуджений просить оскаржену ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання, більш м`яким покаранням.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, про зміст оскарженого судового рішення та про доводи, які викладені в апеляційній скарзі, пояснення засудженого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 , на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та в порядку частини 3 ст. 404 КПК України дослідивши особову справу засудженого за його клопотанням, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дотримався вимог наведеного закону і ухвалив законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення про відмову засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Так, з досліджених в порядку частини 3 ст. 404 КПК України матеріалів особової справи засудженого вбачаються дані про те, що ОСОБА_7 для відбування покарання до Сумської виправної колонії № 116 прибув лише 21.04.2016 року ( а.с. 123-124, особової справи).

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , від 18 травня 2016 року вбачається, що він характеризується посередньо, вимоги режиму тримання та денний розклад не порушує, стягнень не має, працевлаштований, але участі в суспільно корисній праці у відділенні не приймає, заохочень не має. За висновком адміністрації установи, засуджений ще не довів, що стає на шлях виправлення, а тому підстав для переведення до колонії з мінімальним рівнем безпеки, немає. (а.с. 132, особової справи).

З постанови від 4 серпня 2016 року видно, що засуджений ОСОБА_7 отримав заохочення від адміністрації установи у виді "подяки," за активну участь в роботі по благоустрою відділення (а.с. 139-140 особової справи).

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 26 серпня 2016 року видно висновок про те, що засуджений ОСОБА_7 , стає на шлях виправлення, але застосування пільг передбачених ст. 82 КК України, адміністрація установи вважає передчасним, у зв`язку з недостатньою вивченістю особистості засудженого за час перебування в установі. Аналогічний висновок вбачається і з витягу протоколу за № 27 від 26 серпня 2016 року засідання комісії установи по розгляду матеріалів застосування ст. 82 КК України, відносно ОСОБА_7 (а.с. 142-144 особової справи).

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 06.09.2016 року видно висновок про те, що засуджений ОСОБА_7 , стає на шлях виправлення, але застосування пільг передбачених ст.. 82 КК України, адміністрація установи вважає знову передчасним, у зв`язку з недостатньою вивченістю особистості засудженого за час перебування в установі відбування покарання. ( а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого на підставі наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовував і тим, що у строк відбування покарання ОСОБА_7 , було зараховано строк тримання під вартою: з 10 вересня 2015 року по 19 лютого 2016 року (а.с. 14-15 особової справи) і з 20 лютого 2016 року по 18 квітня 2016 року (а.с. 24-26 особової справи) що становить 87 днів. Відповідно до частини 5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_7 , в строк відбування покарання було зараховано 174 дні з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. До Сумської виправної колонії № 116 прибув тільки 21 квітня 2016 року. За висновками адміністрації установи, за такий короткий проміжок часу, дійти висновку що засуджений ОСОБА_7 , став на шлях виправлення не можливо. Відповідно і суд першої інстанції, дійшов висновку, що станом на 8 вересня 2016 року, застосування пільги передбаченої ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_7 немає.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову засудженому ОСОБА_7 , у застосуванні ст. 82 КК України, є правильними, а тому будь-яких передбачених законних підстав для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали, як про це ставить питання в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , немає.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , про те, що він режим відбування покарання не порушує, стягнень не має, всі поставлені перед ним трудові завдання виконує якісно та в строк, має заохочення від адміністрації установи, не в повній мірі, із-за короткого часу перебування засудженого в установі де відбуває покарання, засвідчують успішність процесу його виправлення, а тому ці доводи скарги колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином колегія суддів переконана, що ухвалене відносно ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 вересня 2016 року, відносно засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

суддя Апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2