Провадження № 1-кп/638/306/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?26.03.1996 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 46-1 КК України 1960 року з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

?22.07.1997 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 206, ч.1 ст. 229-6, ч.2 ст. 229-6, 42, 43 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 24.09.1999 року на 11 місяців 19 днів;

?01.11.2000 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 140, 43 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 07.08.2002 року на 2 місяці 27 днів;

?30.03.2007 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

?13.08.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 08.04.2015 року на 1 рік 2 місяці 28 днів,

про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 17 травня 2016 року близько 15-10 год., перебуваючи біля житлового багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діячи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_8 , яка проходила біля зазначеного будинку, накинувся на неї ззаду та утримуючи її руки, своєю лівою рукою шляхом ривку з шиї ОСОБА_8 зірвав належні їй ланцюжок, виготовлений із золота 583 проби вагою 12 гр. плетення «Нонна» вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №107 від 12.09.2016 року 7197,96 грн. із хрестиком виготовленим із золота 583 проби вагою 4,5 гр. вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №107 від 12.09.2016 року 2699,24 грн. та відразу побіг в арку будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 усвідомивши, що ОСОБА_7 втікає з її майном, почала за ним бігти і вимагати його повернути. Але ОСОБА_7 , не реагуючи на вимоги ОСОБА_8 , які виразились у вигуках зупинитись і повернути її майно, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим вчинивши відкрите викрадення чужого майна грабіж, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 9897,20 грн.

Крім того, ОСОБА_7 29 червня 2016 року приблизно о 11-00 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , побачив на алеї вздовж будинку раніше не знайому потерпілу ОСОБА_9 , у якої на шиї знаходився золотий ланцюг 585 проби вагою 7,4 гр., а також золотий підвіс у вигляді знаку зодіаку «Козерога» 585 проби вагою 1,29 гр., загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4008 від 25.07.2016 року - 5223,03 грн. Після чого, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_9 , а саме золотого ланцюга та золотого кулона. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, ОСОБА_7 підбіг до потерпілої ОСОБА_9 зі спини та схопив її однією рукою за ланцюжок, різким рухом зірвав його з шиї потерпілої і з місця вчинення злочину втік, забігши до під`їзду АДРЕСА_4 .

Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 цивільний позов не заявлений.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав в повному обсязі та детально виклав про обставини скоєння ним зазначених правопорушень.

За обставин, що ОСОБА_7 визнав свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведеною.

Його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий, вказане кримінальне правопорушення скоїв у період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, не перебуває на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, тяжкість скоєних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілих.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає рецидив злочинів.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства.

В силу ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 суд до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2012 року.

ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року, стосовно зарахування часу попереднього ув`язнення у зв`язку з Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону.

Нормою ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…»

У відповідності з матеріалами кримінального провадження строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 становить: 1) дата затримання: 29.06.2016 року, дата винесення вироку: 24.02.2017 року.

По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2012 року та кінцеве визначити ОСОБА_7 до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний заход відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін - утримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 відраховувати з моменту фактичного затримання з 29 червня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_7 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання досудове тримання під вартою з 29 червня 2016 року до 24 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 263,88 грн. (двісті шістдесят три грн. 88 коп.).

Речовий доказ, який був переданий потерпілій ОСОБА_9 під розписку, залишити в її розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя