Провадження № 11-кп/795/627/2017
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0008507 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання з 06 вересня 2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 06.09.2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 7945 грн. матеріальної шкоди та 120000 грн. - у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1100 грн. 50 коп.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 05 вересня 2016 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , у ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_11 один удар ножем в область живота, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одиничної проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з ушкодженням капсули та паренхіми правої долі печінки, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 783 від 21.10.2016 року, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та має прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_11 настала від масивної крововтрати, що виникла внаслідок одиничної проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з ушкодженням капсули та паренхіми правої долі печінки, 06.09.2016 року, близько 13 год. 40 хв., у приміщенні Чернігівської міської лікарні № 2.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказав на неправильну кваліфікацією кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, так як з його боку це була самооборона, оскільки потерпілий ОСОБА_11 намагався його задушити. Однак місцевий суд не звернув на це увагу, що призвело до ухвалення незаконного, на його думку, рішення.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, пославшись на відсутність доказів вини його підзахисного у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_11 . Зазначив, що протиправна поведінка потерпілого змусила ОСОБА_8 захищатися від нападу, що підтверджується висновком експерта № 957 від 09.09.2016 року про наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого. Крім того, вказав на суперечливість показів свідка ОСОБА_12 , які є необ`єктивними та не можуть бути покладені в основу вироку суду.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий скарги сторони захисту просив залишити без задоволення, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України не визнав, підтвердив показання, дані ним у суді першої інстанції, та пояснив, що вдарив ОСОБА_11 ножем з метою самозахисту, так як останній, під час сварки, заподіяв йому тілесні ушкодження та намагався задушити. Вважає, що він діяв у межах необхідної оборони, а саме захищався від неправомірних дій потерпілого.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, його вина знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана в місцевому суді свідок ОСОБА_12 показала, що перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим. 05.09.2016 року, приблизно о 21 год. 30 хв., вона пішла до ОСОБА_8 додому, щоб забрати у нього свої речі. Разом з нею пішов ОСОБА_11 , який також був знайомий з обвинуваченим, щоб поспілкуватися з останнім і випити горілки. Вхідні двері до квартири ОСОБА_13 були відчинені, а господар у цей час спав у своїй кімнаті. Вона залишилась в коридорі, а потерпілий пішов до кімнати будити ОСОБА_13 Звідти вона почула, як обвинувачений обурювався на ОСОБА_14 , що той його розбудив. Потім, ОСОБА_8 побіг на кухню, а за ним побіг потерпілий. Коли вона зайшла на кухню, то побачила ОСОБА_11 , який лежав на підлозі і в нього з рани йшла кров, а поряд з ним стояв ОСОБА_15 , на підлозі лежав ніж. Взявши рушник, ОСОБА_12 намагалась зупинити кров. ОСОБА_8 став виганяти потерпілого з квартири, та схопивши ножа сказав їй: «Ти також так хочеш?». Коли вона хотіла викликати «швидку допомогу», то ОСОБА_8 їй заборонив, погрожуючи розправою. Приблизно через п`ять хвилин ОСОБА_11 пішов з квартири, а ОСОБА_8 зачинив вхідні двері на ключ і заховав його. Через деякий час на місце події прибули працівники поліції та відвезли їх на освідування.

Допитані в суді першої інстанції в якості свідків інспектори патрульної поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показали, що 5 вересня 2016 року перебували на службі по охороні громадського порядку в м. Чернігові. Близько 23.00 год., їм надійшов виклик від чергового про те, що біля під`їзду по АДРЕСА_2 лежить чоловік із ножовим пораненням. Приїхавши за вказаною адресою, побачили там автомобіль швидкої допомоги. Біля під`їзду, на землі лежав чоловік і на його футболці в районі живота було декілька крапель бурого кольору. Коли лікар підняв футболку, то побачив невелике поранення в області живота. Потерпілий сам встав і ліг на носилки, а вони вже допомогли завантажити його до автомобіля швидкої допомоги. На прохання лікаря ОСОБА_16 поїхав у «швидкій» супроводжувати потерпілого до лікарні, а ОСОБА_17 поїхав за ними на службовому автомобілі. По дорозі ОСОБА_16 від потерпілого дізнався, що це зробив ОСОБА_8 і назвав адресу: АДРЕСА_2 та квартиру. Також, потерпілий повідомив свої дані та адресу місця проживання. Доставивши ОСОБА_11 до лікарні, вони на службовому автомобілі поїхали на місце події, де вже знаходилась слідчо-оперативна група. Зі слідчим піднялись до квартири обвинуваченого і постукали в двері, ОСОБА_8 відчинив не відразу. З його дозволу вони зайшли до квартири, де ще знаходилась його співмешканка. Коли зайшли до кімнати, там був деякий безлад, а на кухні - ідеально чисто. В ході спілкування, ОСОБА_8 заперечував, що в його квартирі потерпілий отримав тілесні ушкодження. На прохання слідчого вони відвезли обвинуваченого до лікувального закладу для освідування на предмет вживання спиртних напоїв, а потім доставили його до міського управління поліції.

Свідок ОСОБА_18 у суді першої інстанції показав, що він працює хірургом в Чернігівській міській лікарні № 2. 05.09.2016 року, о 21 год. 25 хв. до прийомного відділення Чернігівської міської лікарні № 2 привезли ОСОБА_19 з колото-різаним пораненням передньої черевної стінки в області правого підребер`я. Протягом доби хворому було проведено дві операції, проте масивність крововтрати призвела до незворотних наслідків і 06.09.2016 року, о 13 год. 40 хв., потерпілий помер. В ході спілкування із загиблим той пояснив, що ножове поранення йому завдав друг жінки, до якої він прийшов у гості.

Крім показів свідків, вина ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні місцевого суду доказами:

- протоколом огляду та ілюстрованою таблицею до нього від 05.09.2016 року, згідно якого оглядалась ділянка місцевості біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , та квартира АДРЕСА_3 у вказаному будинку, де в кухні на зовнішній поверхні дверцят металевого рукомийника було виявлено слід речовини бурого кольору, а на лінолеумі пляма речовини бурого кольору. На кухонному столі виявлено кухонний ніж з дерев`яною ручкою, а на підлозі ганчірку. На балконі, що знаходиться на кухні, а саме на дерев`яній саморобній лавці виявлено окуляри в оправі з металу жовтого кольору з краплями речовини бурого кольору. З місця огляду було вилучено окуляри, зіскоби, відрізок лінолеуму, кухонний ніж та ганчірка (т.1, а.к.п.94-100);

- протоколом огляду місця події та ілюстрованою таблицею до нього від 06.09.2016 року, згідно якого проводився огляд квартири АДРЕСА_4 , де було виявлено та вилучено рушник з речовиною бурого кольору (т.1, а.к.п.106-107);

- протоколом огляду місця події від 06.09.2016 року, згідно якого в приміщенні моргу Чернігівської міської лікарні № 2 проводився огляд трупа ОСОБА_11 , на якому було виявлено проникаючу колото-різану рану черевної порожнини (т.1, а.к.п.109-110);

- протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 27.10.2016 року, за участю свідка ОСОБА_12 , яка на місці показала та розповіла про обставини, при яких ОСОБА_8 05.09.2016 року за місцем свого проживання завдав ножове поранення ОСОБА_11 . При цьому, свідок ОСОБА_12 також пояснила, що коли після заподіяння ножового поранення вона попросила ОСОБА_8 принести воду та рушники, щоб якось зупинити кров та надати ОСОБА_11 допомогу, то ОСОБА_8 сказав їй, щоб вона його не рятувала та став їй погрожувати розправою, а саме зазначив: «що спричинить їй такі ж самі ушкодження, як ОСОБА_11 , якщо вона не припинить надавати йому допомогу» (т.1, а.к.п.113-115);

- з`явленням із зізнанням ОСОБА_8 від 06.09.2016 року, згідно якого він повідомив про обставини, при яких він за місцем проживання, під час вживання алкогольних напоїв, в ході конфлікту наніс чоловіку на ім`я ОСОБА_20 удар ножем в область живота (т.1, а.к.п.116);

- випискою із медичної карти амбулаторного хворого №2812, згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент його огляду лікарем 06.09.2016 року о 00 год. 30 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.к.п.117);

- протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом до нього від 07.09.2016 року, за участю підозрюваного ОСОБА_8 , згідно якого останній на місці показав та розповів про обставини заподіяння ним ножового поранення ОСОБА_11 05.09.2016 року за місцем свого проживання (т.1, а.к.п.124-126);

- висновком експерта № 783 від 21.10.2016 року, згідно якого смерть ОСОБА_11 настала від масивної крововтрати, що виникла внаслідок одиничної проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з ушкодженням капсули та паренхіми правої долі печінки, що підтверджується виявленням вищевказаного ушкодження при проведенні судово-медичної експертизи трупа. На трупі ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні ушкодження, що утворились прижиттєво 05.09.2016 року: одинична проникаюча колото-різана рана черевної порожнини з ушкодженням капсули та паренхіми правої долі печінки, що могла виникнути й від одного травмуючого впливу одностороннє-гострим колюче-ріжучим предметом, яким міг бути ніж, має прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю потерпілого й, однозначно дане тілесне ушкодження не могло виникнути при падінні з висоти власного зросту на площину (як з та і без прискорення), і за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Крім цього були виявлені три садна обох нижніх кінцівок, що утворились прижиттєво 05.09.2016 року, могли виникнути, як мінімум від трьох травмуючих дій тупим предметом, у тому числі й при падінні з висоти власного зросту на площину, і не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку зі смертю потерпілого, і за ступенем тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_11 могли бути отримані ним протягом короткого проміжку часу, що може вимірюватися хвилинами. Враховуючи дані отримані під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , експерт вважає, що з моменту отримання ним вищеописаних тілесних ушкоджень і до моменту смерті могло пройти близько чотирнадцяти-вісімнадцяти годин. ОСОБА_11 після отримання ним всього комплексу тілесних ушкоджень міг здійснювати цілеспрямовані рухи, в тому числі рухатись у проміжок часу з моменту отримання ним травми і до втрати свідомості внаслідок внутрішньої масивної крововтрати. Враховуючи локалізацію та характер виявлених ушкоджень, експерт вважає, що в момент отримання колото-різаної рани потерпілий був обернутий передньою поверхнею тулуба до травмуючого предмета. Однозначно ж відповісти на питання щодо, взаєморозташування потерпілого ОСОБА_11 та нападника у момент заподіяння ушкоджень неможливо, оскільки воно могло бути самим різноманітним. Тілесних ушкоджень, які можна було б однозначно оцінювати як такі, що виникли під час самозахисту виявлено не було. З «Висновку експерта № 242» судово-імунологічної експертизи крові видно, що кров трупа ОСОБА_11 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 була виявлена одна колото-різана рана, що розташовувалась на тулубі (живіт). Крім цього, на обох нижніх кінцівках виявлено три садна. На голові ушкоджень не виявлено. Експерт вважає, що за умови надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги потерпілому відразу після отримання травми, то він би міг залишитися живим. Тілесне ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілої (одинична проникаюча колото-різана рана живота з ушкодженням печінки) виникла внаслідок не менше як одного травматичного впливу в ділянку тулуба (т.1, а.к.п.128-131);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 19.09.2016 року, згідно якого було відібрано зразки венозної крові з руки ОСОБА_8 (т.1, а.к.п.140);

- висновком експерта № 201 від 26.09.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а.к.п.141-142);

- висновком експерта № 211 від 19.10.2016 року, згідно якого в слідах на ганчірці, на фрагменті лінолеуму, в зіскобі речовини бурого кольору та на окулярах, вилучених при огляді місця події, знайдено кров людини. При серологічному дослідженні крові на фрагменті лінолеуму та на окулярах виявлений антиген Н, який міг походити від особи з групою крові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В і походження від потерпілого ОСОБА_11 не виключається. В слідах на ганчірці знайдено антиген А, який міг походити від особи з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В і походження її від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається. В зіскобі речовини бурого кольору знайдено антигени А і Н. Антиген А міг походити від особи з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н або без супутнього антигену Н, і походження від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається. Походження антигену Н не виключається і від домішку крові особи з групою крові 0 з ізогемагютинінами анти-А, анти-В, і походження від потерпілого ОСОБА_11 не виключається (т.1, а.к.п.143-147);

- висновком судово-психіатричної експертиз № 667 від 13.10.2016 року, згідно якої ОСОБА_8 за своїм психічним станом був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється. ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального правопорушення, та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_8 на теперішній час не виявлено таких психічних та поведінкових розладів, які б перешкоджали його участі у проведенні досудового слідства та судовому розгляді по даному кримінальному провадженню (т.1, а.к.п.158-161);

- протоколом про результати проведення аудіо-, відео контролю особи від 12.09.2016 року, згідно якого за місцем перебування ОСОБА_8 , відносно нього проведено негласну слідчу (розшукову) дію аудіо-, відеоконтроль, та були отримані відомості, що вказують на причетність ОСОБА_8 до спричинення ножового поранення ОСОБА_11 (т.1, а.к.п.177-179);

- речовими доказами ганчіркою, відрізком лінолеуму, рушником та сорочкою зі слідами речовини бурого кольору (т.1, а.к.п.127).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання сторони захисту на відсутність у матеріалах кримінального провадження прямих доказів саме умисного заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 є непереконливими.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про неправильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.121 КК України, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та не заслуговують на увагу.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , що він наніс один удар ножем потерпілому через протиправну поведінку останнього щодо нього, захищаючись від нападу, спростовується показами свідка ОСОБА_12 . При цьому, вказана особа не має жодних підстав обмовляти обвинуваченого, її покази в цілому повністю узгоджуються між собою та з матеріалами кримінального провадження.

У той же час, ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано доказів, які б спростовували свідчення ОСОБА_12 і доводили невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Навпаки, одразу ж після затримання ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину, він написав явку з повинною, де повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному. А вже потім змінив свої показання і висунув версію про заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у межах необхідної оборони, коли він начебто захищався від неправомірних дій потерпілого.

Відтак, позицію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення обвинуваченим відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його ставлення до скоєного; особу винного, який в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується формально позитивно, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з приводу психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю та опіоїдів; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; з урахуванням думки потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання; дійшов правильного висновку про необхідність призначити покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4