печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_3 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 , про накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на розрахунковому рахунку ДП «Готель «Козацький» МО України (), а саме на рахунку № НОМЕР_1 (в українській гривні, в доларах США та Євро), який відкритий у ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк».
Обґрунтовуючи подане клопотання сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділом військової прокуратури Центрального регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 за фактом зловживання своїм службовим становищем службовими особами ДП «Готель «Козацький», компанії «Карлтон Трейдінг ЛТД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлтон Трейдінг Україна», за попередньою змовою групою осіб, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ДП, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою зі службовими особами компанії «Карлтон Трейдінг ЛТД» та ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна», з метою одержання неправомірної вигоди шляхом виведення нерухомого майна підприємства з державної форми власності, 03.10.2000, всупереч вимог законодавства, уклали трьохсторонній договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення юридичної особи).
Вказаний договір зі сторони ДП був підписаний директором вказаного підприємства ОСОБА_5 , зі сторони компанії «Карлтон Трейдінг ЛТД» директором Єшиягу Ландау, з боку ТОВ «Карлтон Трейдінг Україна» директором ОСОБА_6
23.11.2000 вказаний договір було зареєстровано у Головному управлінні зовнішньоекономічних зв`язків та інвестицій Київської міської державної адміністрації під №-1.
У 2003 році проведено експертну оцінку вищевказаних внесків ДП, вартість яких оцінена у 42 407 044 грн.
У період з 03.10.2000 по листопад 2007 року інвесторами за цим договором, тобто ТОВ та компанією «Карлтон Трейдінг ЛТД» було інвестовано у спільну діяльність 9 880 881 грн (з яких частка останніх 533 000 грн).
16.11.2007 ОСОБА_5 було звільнено з посади директора ДП, на яку призначено ОСОБА_7 .
Станом на кінець 2007 року частка (пай) інвесторів за вказаним договором становила близько 19% (9 880 881 грн.), а ДП 81% (42 407 044 грн.).
З 2000 по 2007 рік прибуток із спільної діяльності було акумульовано ОСОБА_5 , тобто фактично за вказаний період ДП не виконувало свої зобов`язання за договором і не виплачувало інвесторам визначену частину прибутку.
20.11.2007 (через 3 дні після призначення нового керівництва ДП) ухвалою Господарського суду м. Києва було порушено провадження у справі № 32/612 за позовом ТОВ до ДП про виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за договором, однак провадження по справі було зупинене у зв`язку із розглядом позову Фонду державного майна України (МО України третя особа на стороні позивача) до всіх учасників договору про визнання недійсним Договору про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення нової юридичної особи), укладеного 03.10.2000, крім того у червні 2008 року ТОВ інвестує в спільну інвестиційну діяльність 20 000 000 грн.
08.08.2016 здійснено тимчасовий доступ до речей та документів у Господарському суді м. Києва, в ході огляду справи №45/26 виявлено завірену копію договору застави майнових прав №407/980-ЮО/ЗМП-1 від 27.06.2008, з якого вбачається, що ТОВ «Партнер-банк» 20.06.2008 уклало кредитний договір із ТОВ, за яким останні отримали грошові кошти у сумі 20 000 000 грн. Після цього, вказані грошові кошти були перераховані на рахунок СІД як внесок ТОВ за договором про спільну інвестиційну діяльність, а у подальшому 25.06.2008 СІД у тому ж банку було відкрито депозитний рахунок на суму 22 000 000 грн.
Договір застави майнових прав №407/980-ЮО/ЗМП-1 укладений 27.06.2008 між ТОВ «Партер-банк» та ДП в особі ОСОБА_5 , який згідно вказаного договору виступав в особі директора цього підприємства, хоча фактично останній був звільнений з цієї посади ще в листопаді 2007 року. За умовами цього договору ДП виступало поручителем за виконання зобов`язань ТОВ по кредитному договору, укладеному із ТОВ «Партнер-банк», а предметом застави являлося право вимоги, яке належало ДП за договором строкового банківського вкладу (депозиту) у сумі 22 000 000 грн.
26.10.2007 Контрольно-ревізійним управлінням в м. Києві було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП в ході якої виявлено факт невідповідності договору чинному законодавству на момент його укладання, а також численні порушення законодавства в ході його реалізації.
Органом досудового розслідування встановлено, що ДП не було проведено дооцінку будівель та споруд, що призвело до заниження вартості активів на загальну суму 178 774 585 грн, станом на 01.09.2007 по бухгалтерському обліку ДП рахувалось основних засобів на суму 45 021 325 грн.
Крім того, маючи Державні акти на право постійного користування землею, ДП не було поставлено на облік земельні ділянки, внаслідок чого занижено по бухгалтерському обліку вартість активів на загальну суму 13 076 667 грн.
Службовими особами ТОВ спільно із керівництвом ДП було штучно створено умови, за яких інвестор (ТОВ), користуючись коштами СІД, які виступили заставою за кредитом ТОВ, збільшив розмір інвестиції з 9 347 881 грн до 29 347 881 грн, що у співвідношенні з внеском (пайом) ДП складає вже більше 40% від усього спільного майна, а частка ДП штучно занижена та залишилася на рівні оцінки, проведеної у 2003 році, тобто 42 407 044 грн.
14.05.2010 між ДП, компанією «Карлтон Трейдінг ЛТД» та ТОВ укладено додаткову угоду №4 до вказаного договору, якою визначено, що всі спори за ним вирішуються шляхом арбітражу у відповідності до Арбітражного регламенту Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма.
Рішенням Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 30.09.2011 зі змінами, внесеними постановою від 20.10.2011, прийнятого на підставі заяви компанії «Карлтон Трейдінг ЛТД» та ТОВ, договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора (без створення юридичної особи) від 03.10.2000 визнано обов`язковим для його сторін.
Рішенням частка (сумарний пай) ТОВ в спільній діяльності в грошовому виражені складає 29 347 881 грн, у відсотковому вираженні 40,59%, а частка (сумарний пай) компанії «Карлтон Трейдінг ЛТД» 533 000 грн (0,74%). Також, за вказаним договором ДП зобов`язано облікувати об`єкти СІД як спільну часткову власністю та сплатити на користь компанії «КарлтонТрейдінг ЛТД» та ТОВ як мінімальний гарантований прибуток грошові кошти в сумі понад 11,4 млн. грн.
У рішенні Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма до загальної суми внесків у спільну діяльність було зараховано і грошові кошти у суму 20 000 000 грн, які ТОВ було переведено на рахунки СІД у 2008 році та які, згідно із показаннями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 до цього часу не використовувалися на цілі спільної діяльності, а знаходяться на рахунках ПАТ «Сбербанк», а за рахунок депозитних заощаджень на цей час вказані кошти збільшилися до більш ніж 40 000 000 грн. Розпоряджатися вказаними грошовими коштами може лише директор СІД ОСОБА_5 , який на даний час до ДП не має ніякого відношення.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.01.2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2012, вказаний договір про спільну інвестиційну діяльність за участю іноземного інвестора від 03.10.2000 визнано недійсним. У перегляді постанови Вищого господарського суду України від 10.07.2012 відмовлено постановою Верховного суду України від 27.05.2015.
Службові особи компанії «КарлтонТрейдінг ЛТД» та ТОВ 08.05.2014 отримали рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яке вступило в законну силу та згідно з яким надано дозвіл на виконання вказаного вище рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма.
На виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 08.05.2014 у справі № 761/7764/14-ц та згідно виконавчого листа №761/7764/14-ц від 17.07.2014 у відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкриті виконавчі провадження (ВП №48020006 від 03.07.2015, ВП №48093673 від 03.07.2015, ВП №48030731 від 06.07.2015, ВП №48164916 від 01.07.2015, ВП №47997146 від 01.07.2015, ВП №48255570 від 24.07.2015, ВП №48019690 від 03.07.2016) та з ДП у примусовому порядку стягнуто грошові кошти в розмірі 386,3 тис. грн.
У діях службових осіб ДП, компанії «Карлтон Трейдінг ЛТД» та ТОВ вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що ДП «Готель «Козацький», користуються розрахунковим рахунком № НОМЕР_1 (в українській гривні, в доларах США та Євро), який відкритий у ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк» (МФО 380582).
З огляду на викладене, зважаючи на необхідність збереження коштів, які перебувають на рахунках підприємства, з метою подальшого вирішення питання про дійсний розмір мінімального гарантованого прибутку та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), існує необхідність у накладенні арешту на банківські рахунки ДП «Готель «Козацький», відкриті в указаному банку.
Відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Посилаючись на те, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також приймаючи до уваги те що, не застосування такого заходу забезпечення як арешт майна призведе до втрати речових доказів та до витрачання грошових коштів ДП, виникла необхідність у накладенні арешту на кошти, які перебувають на розрахунковому рахунку ДП «Готель «Козацький» МО України (), а саме на рахунку № НОМЕР_1 (в українській гривні, в доларах США та Євро), який відкритий у ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк», слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Заслухавши слідчого, який в судовому засіданні, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 170 КПК України, просив накласти арешт на вказані грошові кошти, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна
(ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За вимогами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна будь-якої фізичної або юридичної особи допускається з метою забезпечення, в тому числі, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Вимогами ч. 11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
В клопотанні слідчого наявні достатні підстави для такого арешту грошових коштів, оскільки вказані кошти є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а спосіб їх отримання, їх рух та використання можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже органом досудового розслідування зібрано та надано слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження вчинення зазначеного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінальних правопорушень внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення грошових коштів та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт грошових коштів, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.
Враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що грошові кошти, на які просить накласти арешт слідчий, перебувають у власності юридичної особи, до якої можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на розрахунковому рахунку ДП «Готель «Козацький» МО України (), а саме на рахунку № НОМЕР_1 (в українській гривні, в доларах США та Євро), який відкритий у ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк».
Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя-
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на розрахунковому рахунку ДП «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (), а саме на рахунку № НОМЕР_1 (в українській гривні, в доларах США та Євро), який відкритий у ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк», 1, МФО 380582, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, б. 16.

Ухвала про арешт майна виконується негайно, із повідомленням органу досудового розслідування про дату накладення арешту та суми грошових коштів, на які накладено арешт.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладання арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1