11-кп/775/265/2017(м)
221/5146/16-к

Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 з 10 по 15 липня 2016 року приблизно о 10.00год., перебуваючи в покинутому подвір`ї неподалік від свого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, не маючи спеціального дозволу, повторно, незаконно, придбав, зірвавши частини дикорослих рослин конопель, які зберігаючи при собі, переніс за місцем проживання до будинку АДРЕСА_1 , для особистого вживання без мети збуту.
11.09.2016 року о 07.40год. працівниками поліції в ході огляду по АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 в гаражі виявили речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 121,15г., в перерахунку на суху речовину маса канабіса становить 109,28 г., яку останній незаконно, повторно, придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Не погодившись з судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини свого підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити, призначити обвинуваченому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки останній отримує грошову допомогу, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 2 категорії, у змозі сплатити штраф.
На обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що при призначенні покарання суд не у повній мірі врахував, що його підзахисний скоїв злочин середньої тяжкості, своїми діями не завдав нікому шкоди, вину визнав повністю, у скоєному розкаявся, активно сприяв встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, з 1994 року перебуває на обліку в Оленівському протитуберкульозному диспансері з захворюванням на туберкульоз легенів, що вважає підставою для застосування ст.69 КК України. Крім того, при проведенні досудового розслідування і судового слідства не були встановлені обставини, які обтяжують покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду змінити в частині призначення покарання; прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії за ч.2 ст. 309 КК України.
Фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини й кваліфікація злочинних дій, які не оспорюють, в апеляційному порядку не перевіряються.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, то колегія суддів не може з ними погодитися.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винних та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначив відповідно до загальних правил призначення покарання, у мінімальних межах санкції частини відповідної статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання та його розміру, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, наявність непогашених та не знятих судимостей, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме що він за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, не працює, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 28.11.2005 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням усіх цих обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 міри кримінального покарання, пов`язаної з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі в межах мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 309 КК України.
Колегія суддів вважає такий висновок суду щодо кримінального покарання правильним та необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 .
На думку колегії суддів, не заслуговують на увагу апеляційні вимоги щодо застосування при призначенні покарання обвинуваченому вимог статті 69 КК України.
Відповідно до положень статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини цього кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Насамперед, слід зауважити, що положення статті 69 КК України передбачають право, а не обов`язок суду призначення кримінального покарання нижче від найменшої межі або іншого виду покарання. Крім того, з урахуванням положень цієї ж статті, призначаючи таке покарання суд повинен враховувати дані про особу винного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи неодноразово судимий за умисні злочини, вчинив новий умисний злочин, що також потрібно враховувати при призначенні покарання, оскільки рецидив злочинів є обставиною, яка обтяжує покарання. Крім того, обвинувачений повторно вчинив аналогічний умисний злочин, пов`язаний з незаконним оборотом наркотичних засобів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому колегія суддів вважає, що його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, неможливо без його ізоляції від суспільства.
Стосовно доводів захисника обвинуваченого про врахування при призначенні покарання тих обставин, що обвинувачений є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, з 1994 року перебуває на обліку в Оленівському протитуберкульозному диспансері з захворюванням на туберкульоз легенів, то колегія судів не вважає ці обставини достатніми для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України.
Якщо вказане захворювання буде перешкоджати обвинуваченому ОСОБА_8 відбувати покарання, це питання може бути вирішено в порядку виконання вироку при відбутті покарання, відповідно до положень ст. 84 КК України та в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 69 КК України, оскільки судом першої інстанції вірно та обґрунтовано визначено обвинуваченому вид та розмір покарання, з урахуванням усіх тих пом`якшуючих обставин, які обвинувачений зазначає в апеляційній скарзі. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 30.03.2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4