Дата документу Справа № 320/4218/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/664/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/4218/17-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року залишено без задоволення клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_10 , в кримінальному провадженні за № 0002812, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати місце мешкання цілодобово, строком на два місяці, але не більше ніж 60 діб, без застосування електронних засобів контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали визначено до 14 серпня 2017 року, включно.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_10 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слідчий вважав, що запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

Залишаючи без задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим доведена лише обставина, передбачена п. 2, 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 частини першої цієї статті. В забезпечення запобігання ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт за місцем його фактичного проживання та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, а також тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, не працює, не має офіційного джерела доходу, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 знаходячись на волі, продовжить вчиняти нові аналогічні корисливі кримінальні правопорушення або продовжить кримінальні правопорушення, у яких підозрюється. Підозрюваний ОСОБА_7 чітко усвідомлює протиправний характер своїх дій та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, тому є достатні ризики вважати, що, перебуваючи на свободі, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, передбачений ст. 189 КК України; вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Також, судом, в порушення КПК України, проігноровані покази потерпілого в частині тиску на нього через малолітнього сина.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО-10 Запорізької області, строком на 60 днів.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, ухвала слідчого судді, що оскаржується, вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Слідчий суддя, вказавши в ухвалі на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень і, погодившись з існуванням, зазначених у клопотанні слідчого ризиків, дійшов хибного висновку, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не було доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Доводи слідчого і прокурора з цього приводу залишені без уваги, і їм не надана належна правова оцінка.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді, постановлена з порушенням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що не суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, у відповідності до ст. 178 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зі встановлених в суді апеляційної інстанції і з низки наданих суду матеріалів кримінального провадження випливає, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, який є злочином середньої тяжкості, а також тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, зазначені злочини, були скоєні із застосуванням насильства до потерпілого, за попередньої змовою групою осіб. Вказані кримінальні правопорушення з урахуванням їх обставин можуть викликати великий суспільний резонанс.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, вік та стан його здоров`я, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи є обґрунтованими, і заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги й те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають необхідність забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів погоджується з доводами, викладеними у клопотанні слідчого про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного з огляду на ту обставину, що правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 було вчинено за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства.

Матеріалами провадження підтверджується та обставина, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, зможе чинити тиск на потерпілих або свідків шляхом погроз, оскільки підозрюється, у тому числі, і у злочинах, пов`язаних із застосуванням насильства, спроби переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів, може скоїти нові злочини, оскільки підозрюється у скоєнні середньої тяжкості та тяжких злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що, як видається, складає систему протиправної поведінки підозрюваного.

Ці обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Факт добровільного з`явлення до органів досудового розслідування, після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не спростовують наявність перелічених ризиків, і не можуть слугувати підставою для обрання йому більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а саме у вчиненні таких кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне розмір застави останньому не визначати.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 червня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати місце мешкання цілодобово, строком на два місяці, але не більше ніж 60 діб, без застосування електронних засобів контролю, до 14 серпня 2017 року включно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 30 днів, з 07.07.2017 року по 05.08.2017 року включно, але не більше, ніж в межах досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4