справа №274/1670/17 провадження №1-кс/0274/388/17
У Х В А Л А
12.05.2017 року м. Бердичів

В С ТА Н О В И В :
Скаргу мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 14.12.2016 року було скасовано постанову слідчого ОСОБА_5 , матеріали направлено до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області для продовження досудового розслідування. В подальшому кримінальне провадження прийняв слідчий ОСОБА_4 , який повторно закрив кримінальне провадження у справі та лише стосовно нього направив матеріали до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області для притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що слідчий не усунув недоліків, на які зазначив суд в ухвалі від 14.12.2016 року, зокрема не провів всі слідчі дії. Крім того, зазначає, що в даному випадку відсутня подія, а не склад криміального правопорушення.
У відкритому судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав. Вважає, що винуватцем ТДП є водій автомобіля „Нива ОСОБА_6 , а не він. Однак слідчий, закриваючи провадження у спраі, лише відносно нього направив матеріали до Бердичівського ВП для складання протоколу.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Частиною 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно до ч. 2 вказаної статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
У ч. 1 ст. 92 КПК України вказано, що обов"язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Оскільки диспозиція ст. 286 ч. 1 КК України передбачає спричинення потерпілому середньої тяжкості ушкодження, слідчим вірно встановлено, відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та скеровано матеріали для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної постанови немає, оскільки вона обґрунтована доказами, які погоджуються між собою та є достатніми для прийняття такого рішення.
Разом з тим, слід зазначити, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП наступає в тих випадках, якщо заподіяно пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
А тому слідчий суддя погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваній постанові з приводу відсутності в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, досудове розслідування здійснено повно, всебічно та обєктивно, допитані свідки, висновком експерта встановлено, що тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_3 , відносяться до легких тілесних ушкоджень, експерта попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України.
Згідно даної постанови, всі обставини, що сталися 05.11.2016 року, встановлені оглядом місця ДТП від 05.11.2016 року, та слідчий вбачає порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху України. Таким чином, слідчий дійшов до висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Однак на думку слідчого судді, обставини, викладені в постанові, не мають доказового значення при розгляді судом справи про адміністративне правопорушення, в ході якої особа, відносно якої складаний такий протокол не позбавлена можливості поставити питання про призначення судової авто-технічної експертизи, та вчиняти інші дії передбаченні чинним законодавством.
На підставі викладеного, слідчий суддя доходить до висновку про відмову в задоволенні скарги заявника.
Керуючись ст.ст. 307, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1