Провадження № 1-кс/760/655/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Прокурора у кримінальному провадженні - Начальника шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_8 - про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених на підозрювану обов`язків,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Пищики Чорнобаєвського району Черкаської області Української РСР, українки, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , Будинок відпочинку «Конча-Заспа», раніше не судимої,

у кримінальному провадженні за №0001701 від 23.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - Начальника шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за №0001701 від 23.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування, а Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001701 від 23.06.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України КК України.

19.11.2016 о 12 год. 25 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, тобто підбурювані до зловживання службової особи своїм службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.11.2016 відносно підозрюваної ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 22.01.2017 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.12.2016 скасовано ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.11.2016 та постановлено нову ухвалу, якою застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй покидати місце свого проживання, а саме АДРЕСА_2 , в період доби з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби до 18 січня 2017 року.

Строк домашнього арешту підозрюваної ОСОБА_4 згідно з ухвалою суду завершується 18 січня 2017 року.
Прокурор в поданому клопотанні зазначав, що в зв`язку з продовженням строків досудового розслідування, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В зв`язку із зазначеним прокурор просив слідчого суддю продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під домашнім арештом на 2 місяці, заборонивши їй покидати місце свого проживання, а саме АДРЕСА_2 , в період доби з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби у межах строку досудового розслідування, тобто до 16.03.2017 року включно; продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступних обов`язків, а саме: прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, за лежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із колишніми та діючими працівниками Рахункової палати; здати на зберігання детективу у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав зазначених у ньому та просив слідчого суддю про задоволення клопотання.
Підозрювана в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вона не має намір переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть здійсненню досудового розслідування, а тому просила слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання.
Захисники підозрюваної в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні, зазначали що підозрювана не визнає свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, однак приймає активну участь та допомагає органу досудового розслідування належним чином здійснювати розслідування кримінального провадження, зокрема: подає клопотання про проведення слідчих дій, вчасно прибуває на всі слідчі та процесуальні дії, а також судові засідання, не зважаючи на свій незадовільний стан здоров`я. В зв`язку із зазначеним захисники підозрюваної посилаючись на те, що прокурором не доведено та необґрунтовано попередньо заявлені ризики необхідності застосування відносно підозрюваної домашнього арешту, просили слідчого суддю про відмову в задоволенні клопотання.
Заслухавши думку сторін учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
В ході розгляду клопотання встановлено, що Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування, а Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0001701 від 23.06.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 працює в Рахунковій палаті з 1998 року. Постановою Верховної Ради України від 17 червня 2004 року N 1796-IV ОСОБА_4 призначена на посаду головного контролера Рахункової палати.

Згідно ст. 10 Закону України «Про Рахункову палату» ОСОБА_4 в межах своєї компетенції, визначеної Регламентом Рахункової палати, самостійно вирішує всі питання організації діяльності за закріпленим за департаментом напрямком і несе повну відповідальність за результати своєї роботи.

У період з червня 2004 року по березень 2015 року ОСОБА_4 , обіймаючи посаду головного контролера директора Департаменту з питань АПК, природоохоронної діяльності та надзвичайних ситуацій Рахункової палати, постійно виконувала організаційно-розпорядчі функції, у зв`язку з чим відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України являлась службовою особою.

Листами від 03.09.2013 № 13-1970 та від 02.10.2013 № 13-2199 Голова Рахункової палати ОСОБА_9 з метою формування висококваліфікованого кадрового потенціалу вказаного державного органу шляхом вирішення питання забезпечення її працівників житлом звернувся до Міністерства фінансів України з проханням внесення змін до плану бюджетних асигнувань на 2013 рік збільшити витрати на суму 7,025 млн. грн. на капітальне будівництво (придбання) житла.

За результатами розгляду вищевказаних листів внесені зміни до кошторису Рахункової палати та до плану бюджетних асигнувань на 2013 рік. Відповідно до розподілів відкритих асигнувань, наданих головним розпорядником коштів Рахунковою палатою Державній казначейській службі України, асигнування на зазначені цілі у 2013 році спрямовано у повному обсязі призначень в результаті купівлі восьми квартир, зокрема квартири АДРЕСА_3 загальною площею 84,9 м2, житловою площею 42,1 м2.

У період з третьої декади січня 2014 року по другу декаду лютого 2014 року (після включення квартири АДРЕСА_3 до числа службового житла згідно з розпорядженням Голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.01.2014 №17), точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, у головного контролера директора Департаменту з питань АПК, природоохоронної діяльності та надзвичайних ситуацій Рахункової палати ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаною квартирою шляхом вчинення нею активних дій за пособництва ОСОБА_10 , а також безпосереднього сприяння ОСОБА_9 шляхом зловживання ним своїм службовим становищем, з метою усунення перешкод з метою набуття у приватну власність ОСОБА_4 зазначеної квартири.

З цією метою ОСОБА_4 у вищезазначений період часу звернулася до Голови Рахункової палати ОСОБА_9 з пропозицією вчинити ряд дій та прийняття рішень з використанням його службового становища, спрямованих на надання їй у користування службової квартири для зняття у подальшому із вказаної квартири статусу службового житла та надання дозволу на приватизацію вказаного об`єкта державного житлового фонду.

Так, на момент отримання у користування службового житла, а саме квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 разом з чоловіком та дітьми використали своє право на приватизацію об`єктів державного житлового фонду, а саме квартири АДРЕСА_4 згідно з розпорядженням Групи приватизації Управління справами Верховної Ради України від 24.02.2000 № 48. Крім того, ОСОБА_4 не мала потреби у зміні місця проживання, оскільки вона фактично мешкала зі своїм чоловіком ОСОБА_11 в будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами і не проживала за місцем своєї реєстрації ( АДРЕСА_5 ). За останньою адресою фактично мешкала її донька ОСОБА_12 зі своїм чоловіком ОСОБА_13 .

У зв`язку з наявністю законодавчої вимоги щодо граничної максимальної житлової площі службового житла у розмірі 13,65 м2 на одну особу, встановленої пунктом 12 чинної постанови Ради Міністрів Української РСР «Про службові житлові приміщення» від 04.02.1988 № 37, у ОСОБА_4 не було підстав для самостійного одержання службової квартири АДРЕСА_3 житловою площею 42,1 м2. Тому, знаючи про таку законодавчу заборону, усвідомлюючи, що вона фактично проживає лише з одним членом сім`ї своїм чоловіком ОСОБА_11 , вона разом із заявою про надання службового житла подала довідку, видану ТОВ «Новобудова» (підприємство, яке здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_6 ). Вказаною довідкою ОСОБА_4 формально підтвердила склад своєї сім`ї із п`яти осіб, а саме чоловіка ОСОБА_11 , доньок ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та зятя ОСОБА_13 . При цьому у вказаному будинку проживали лише останні двоє.

Установлено, що ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, визначивши пріоритет у задоволенні корисливих мотивів ОСОБА_4 перед реальними потребами у покращенні житлових умов інших (щонайменше двадцяти) працівників Рахункової палати, які мають право на службове житло, звернувся з листом від 13.03.2014 № 14-519 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Вказаним листом ОСОБА_9 попросив у місцевого органу влади дозволу на надання службової квартири головному контролеру директору Департаменту з питань АПК, природоохоронної діяльності та надзвичайних ситуацій ОСОБА_4 та трьом членам її родини, мотивуючи необхідністю проживання ОСОБА_4 поблизу місця роботи, виконанням вкрай важливих державних завдань та наявністю ненормованого робочого дня, хоча необхідності проживання поруч у ОСОБА_4 не було, оскільки вона разом із членами родини проживала в будинку відпочинку «Конча-Заспа» Державного управління справами, а також була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_7 , що також знаходяться поблизу місця її роботи.

Продовжуючи реалізовувати злочинну змову ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, видав наказ від 18.03.2014 № 16п, яким прийняв рішення надати ОСОБА_4 та трьом членам її родини двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_8 .

19.03.2014 ОСОБА_9 листом № 03-581 звернувся до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з проханням затвердити рішення Голови Рахункової палати від 19.03.2014 і видати ордер на право зайняття службового житлового приміщення (квартири)

АДРЕСА_3 ОСОБА_4 .

Після отримання ордеру ні ОСОБА_4 , ні члени її сім`ї не проживали у квартирі АДРЕСА_3 всупереч раніше згаданій меті отримання вказаної квартири як службової (необхідності проживання поблизу місця роботи, виконання вкрай важливих державних завдань та ненормованого робочого дня).

11.08.2014 ОСОБА_4 , знаючи, що згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, зловживаючи своїм службовим становищем, звернулася до ОСОБА_9 із заявою про виключення наданої їй квартири з числа службових. При цьому ОСОБА_4 зазначила у заяві причину виключення квартири з числа службових.

Продовжуючи виконання злочинної змови, ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи негативні наслідки для держави в особі Рахункової палати внаслідок передання державного майна у приватну власність, задовольнив заяву ОСОБА_4 про виключення квартири з числа службових та, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, знаючи, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації, звернувся з листом від 18.08.2014 № 14-1678 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому висловив прохання виключити квартиру АДРЕСА_3 з числа службових у зв`язку з тим, що нібито відпала потреба в такому її використанні.

За результатами розгляду вищевказаного звернення ОСОБА_9 , 02.10.2014 Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження № 515 про виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службового житла.

Станом на дату виключення зазначеної квартири із числа службових у ній були зареєстровані, але фактично не проживали, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які раніше використали своє право на приватизацію житла з державного житлового фонду. При цьому ОСОБА_4 усвідомлювала, що вказана обставина перешкоджає їй самостійно приватизувати квартиру АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізацію злочинної змови, ОСОБА_4 20.01.2015 звернулась до ОСОБА_9 із заявою про надання дозволу на здійснення правочинів щодо приватизації вищевказаної квартири.

У свою чергу ОСОБА_9 , не маючи відповідних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересів Рахункової палати та всупереч мети закупівлі квартири, вказаної у раніше згаданих листах Рахункової палати від 03.09.2013 № 13-1970 та від 02.10.2013 № 13-2199 до Міністерства фінансів України, підписав та направив лист від 28.01.2015

№ 14-172 на адресу Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про те, що Рахункова палата не заперечує проти приватизації квартири АДРЕСА_3 .

Продовжуючи сприяти своїй тітці ОСОБА_4 в отриманні у власність державного майна, ОСОБА_10 29.01.2015 звернувся у якості наймача квартири АДРЕСА_3 до органу приватизації Шевченківського району м. Києва з заявою про передачу йому вказаної квартири у приватну власність. Згадана заява задоволена розпорядженням органу приватизації від 19.02.2015 № 2140. Того ж дня ОСОБА_10 отримав від органу приватизації свідоцтво про право приватної власності на вищевказану квартиру.

Таким чином, 29.01.2015 в результаті злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , за пособництва ОСОБА_10 , державна квартира Рахункової палати України перейшла у приватну власність фізичної особи ОСОБА_10 , у якого згідно зі ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» виникли правомочності власника, тобто право розпоряджатися квартирою на свій розсуд. При цьому ОСОБА_10 не мав жодного відношення до державної служби і роботи в Рахунковій палаті, зокрема, не перебував у трудових відносинах із зазначеним органом державної влади та відповідно до вимог ст. 37 Житлового кодексу України не перебував на обліку, як громадянин, який потребує поліпшення житлових умов, за місцем роботи.

З метою списання квартири АДРЕСА_3 з балансу Рахункової палати 05.03.2015 між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 складено акт приймання-передачі вказаної квартири з зазначенням її вартості в розмірі 1 390 532,98 грн. У результаті підписання цього акту злочинна мета щодо зловживання службовим становищем з метою одержання неправомірної вигоди за попередньою змовою ОСОБА_9 з ОСОБА_4 та за пособництва ОСОБА_10 повністю досягнута та реалізована шляхом протиправного відчуження державного майна.
Вищевказані дії спричинили настання збитків, розмір яких тотожний вартості квартири, яка становить 1 390 532,98 грн., більш ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є тяжким наслідком.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою Рахункової палати України головним контролером директором департаменту з питань АПК, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій, шляхом зловживання своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, за пособництва свого племінника ОСОБА_10 , заволоділа державним майном, а саме квартирою АДРЕСА_3 , за вищеописаних обставин.

Вказану кваритру ОСОБА_4 в подальшому на підставі договору дарування нерухомого майна від 08.06.2016 № 1307 подаровала власній доньці ОСОБА_14 .

Вищевказані дії спричинили настання збитків у сумі 1 390 532,98 грн., що більше ніж шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто є особливо великим розміром, відповідно до пункту 4 примітки до статті 185 Кримінального кодексу України.

19.11.2016 о 12 год. 25 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, тобто підбурювані до зловживання службової особи своїм службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Допитана як підозрювана ОСОБА_4 своєї вини не визнала.

Водночас, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення обгрунтовуєтья зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

-копіями документів з Рахункової палати, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, в яких містяться звернення ОСОБА_9 щодо внесення змін у кошторис Рахункової палати на 2013 рік з метою формування висококваліфікованого кадрового потенціалу вказаної державної установи шляхом вирішення питання забезпечення її працівників житлом, а також документи щодо закупівлі Рахунковою палатою квартир, зокрема, квартири АДРЕСА_3 .
-документами щодо постановки квартири АДРЕСА_3 на облік як службової, зняття з такого обліку, а також щодо її приватизації, зокрема, рішення та звернення ОСОБА_9 з даного приводу та заяви ОСОБА_15 і ОСОБА_10
-показаннями свідка консьєржа під`їзду АДРЕСА_6 , який підтвердив, що ОСОБА_4 протягом останніх років не проживає у квартирі АДРЕСА_9 даного будинку. Натомість, у вказаній квартирі постійно проживає її донька ОСОБА_16 зі своїм чоловіком (вказане підтверджує, що ОСОБА_4 при зверненні із заявою до ОСОБА_9 та подальшого отримання службової квартири подала неправдиву інформацію про місце проживання і про необхідність забезпечення службовим житлом);
-показаннями свідків працівників будинку відпочинку «Конча-Заспа» ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які підтвердили, що ОСОБА_4 упродовж останніх років постійно проживає з чоловіком у будинку відпочинку «Конча-Заспа» (вказаним підтверджується, що ОСОБА_4 не мала на меті проживати у службовій квартирі);
-показаннями свідків жителя квартири АДРЕСА_10 , консьєржа під`їзду ОСОБА_2 та ОСОБА_19 , а також майстра організації, яка обслуговує будинок ОСОБА_20 , які підтвердили, що у квартирі АДРЕСА_3 ніхто ніколи не проживав (вказаним підтверджується, що ОСОБА_4 не мала на меті проживати у службовій квартирі);
-показаннями свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що не має постійного місця проживання (вказаним підтверджується, що останній приватизував квартиру АДРЕСА_3 в порушення ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно якої право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках);
-показаннями свідків мешканців будинку АДРЕСА_11 , які підтвердили, що ОСОБА_21 упродовж останніх років постійно проживав у квартирі АДРЕСА_12 даного будинку з дружиною і двома неповнолітніми дітьми (вказаним підтверджується, що ОСОБА_10 не міг постійно проживати у квартирі АДРЕСА_3 та безпідставно усупереч вимогам ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не мав права приватизувати вказану квартиру);
-витребуваною від Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації копією довідки від 30.12.2014, яку надано Драбівською сільською радою ОСОБА_10 про те, що останній не користувався правом на приватизацію (вказана довідка видана ОСОБА_10 за місяць до реєстрації його місця проживання у квартирі АДРЕСА_3 , що свідчить про умисел його та ОСОБА_4 саме на приватизацію квартири);
-вилученою у ПрАТ «Київстар» інформацією про телекомунікаційні послуги по абонентським номерам ОСОБА_4 і ОСОБА_10 (згідно отриманої інформації останні не були в зоні дії базових станцій, які діють в районі будинку АДРЕСА_13 );
-протоколом огляду квартири АДРЕСА_3 , яким встановлено, що квартира не благоустроєна для мешкання в ній людей та в ній не міститься слідів проживання.
-показаннями свідків посадових осіб Рахункової палати, які мають право на службове житло, а саме ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які повідомили, що звертались до ОСОБА_9 з проханням надати службове житло, однак отримали відмови (вказане підтверджує, що ОСОБА_9 усвідомлював, що у Рахункової палати є потреба у службовому житлі, а його рішення про зняття з квартири АДРЕСА_3 статусу службової та надання дозволу на її приватизацію є протиправними);
-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.11.2016 відносно підозрюваної ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 22.01.2017 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.12.2016 року скасовано ухвалу слідчого судді від 24.11.2016 року та постановлено нову ухвалу, якою застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй покидати місце свого проживання, а саме АДРЕСА_2 , в період доби з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин наступної доби до 18 січня 2017 року.

На підозрювану ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки, а саме: прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із колишніми та діючими працівниками Рахункової палати; здати на зберігання детективу у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк домашнього арешту підозрюваної ОСОБА_4 згідно з ухвалою суду завершується 18 січня 2017 року.
Постановою Заступника Генерального прокурора України керівника САП ОСОБА_24 від 16. 01. 2017 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001701 від 23.06.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України до чотирьох місяців, тобто до 16. 03. 2017 року.

У зв`язку з продовженням строків досудового розслідування, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства, прокурор просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Прокурор в поданому клопотанні посилався на те, що для завершення досудового розслідування у провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: скласти та вручити письмові повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ; повторно допитати ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ; виконати вимоги ст.290-293 КПК України.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ст.199 КПК України, суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо не буде доведено, що: заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Таким чином вбачається, що подальше обґрунтування застосування до особи запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

У клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1-4 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 покладалась необхідність запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки останньої.

Так, зазначені ризики є титульним відображенням положень ст.177 КПК України.

При цьому, вказані припущення прокурора не підтверджуються допустимими і належними доказами, які вказують на здійснення впливу підозрюваної ОСОБА_4 на свідків, як безпосередньо, так і через інших осіб.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що в ньому відсутні належні докази, які б підтверджували наявність фактів того, що підозрювана ухиляється чи може ухилятися від слідства і суду та виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істині у справі, продовжувати злочинну діяльність або ж доказів того, що вона може вчиняти зазначені дії.

Натомість вбачається, що підозрювана ОСОБА_4 :

- не ухиляється від виконання будь-яких процесуальних рішень органу дізнання, слідчого, прокурора, суду;

- не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні будь-яким чином, зокрема: шляхом ухилення від явки до органу дізнання, слідчого, прокурора, суду; не примушувала шляхом висловлення погроз, вчинення насильницьких дій або іншим чином учасників процесу, свідків до відмови від дачі показань, дачі завідомо неправдивих показань, неприйнятті участі у проведенні процесуальних дій, невиконанні процесуальних рішень; не впливла на співробітників судових органів, органів дізнання, досудового слідства, прокуратури для перешкоджання їх законній діяльності, зокрема шляхом висловлення погроз, вчинення насильницьких дій, знищення майна тощо.

Так, будь-які докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих ризиків щодо ухилення ОСОБА_4 від явки до слідчого органу, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги характеризуючі документи, а саме те, що ОСОБА_4 користується заслуженим авторитетом та повагою серед членів профспілкової організації, чуйно відноситься до колег, сприяє створенню належних умов праці, є наставником молоді, докладає значних зусиль для розбудови Рахункової палати, за роки роботи в Рахунковій палаті зарекомендувала себе сумлінним та талановитим керівником зі значним і багаторічним професійним досвідом. Також слідчий суддя звертає увагу на наявність утриманця у підозрюваної, а саме чоловіка ОСОБА_11 , який перебуває під диспансерним наглядом з 2000 року з приводу ішемічної хвороби серця, стабільної стенокардії напруги ФКІІ, та інших захворювань, в зв`язку з чим останній потребує постійного стороннього догляду та уваги, яку надає йому дружина. Окрім того, слідчий суддя бере до уваги стан здоров`я та наявність захворювань підозрюваної, зокрема те, що в зв`язку із погіршенням стану здоров`я, ОСОБА_4 з 20. 11. 2016 року по 14. 12. 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в клінічній лікарні «Феофанія» з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню ризик 3; ішемічна хвороба серця стенокардія напруги, ФК ІІ; кардіосклероз дифузний; екстра систелогічна аритмія, в зв`язку з чим згідно висновків нейрохірурга, потребує оперативного лікування.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідність подальшого продовження застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відпала та є недоцільною.

Разом з тим, підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою та домашній арешт, як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування кримінального провадження зменшуються ризики, які стали підставою для застосування до особи запобіжного заходу на початковій стадії розслідування.

З огляду на зазначене вище, вбачається, що при розгляді питання, щодо продовження до особи застосування запобіжного заходу мають бути встановлені відповідні докази, які вказують на можливість підозрюваного перешкоджати інтересам правосуддя, ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжувати злочинну діяльність, а також заявлені нові ризики, які підтвердженні допустимими доказами.

З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що клопотання прокурора не містить обґрунтування щодо неможливості виконання завдань кримінального провадження за умови застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Так, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної під час проведення досудового розслідування кримінального провадження на неї може бути відповідно до ст.194 КПК України покладені обов`язки прибувати за кожною вимогою до детектива (слідчого), прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду; утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні за №0001701 від 23.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, окрім вчинення процесуальних дій; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, що складає зміст такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання (ст.179 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту посилання на докази, що підтверджують наявність ризиків для кримінального провадження, не зазначення, які докази, отримані органом досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, дають підстави вважати, що підозрювана вчинятиме дії щодо незаконного впливу на учасників кримінального провадження, відсутність обґрунтування, яким саме чином підозрювана може перешкоджати належному проведенню досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, зважаючи на відсутність у заявленому клопотанні мотивування неможливості виконання завдань кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваної більш м`якого виду запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_4 .

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його тяжкість, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, якого на думку слідчого судді буде достатньо для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України в межах строку досудового розслідування, строком 59 днів, до 16.03.2017 року включно.
У відповідності до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком 59 (п`ятдесят дев`ять) днів до 16.03.2017 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до детектива (слідчого), прокурора, суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду;
- утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваним ОСОБА_9 у кримінальному провадженні за №0001701 від 23.06.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, окрім вчинення процесуальних дій;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляються покладені на неї обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 16.03.2017 року включно.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Начальника шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_8 . Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1