Ухвала
іменем україни

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 квітня 2017 року,
в с т а н о в и л а:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 .
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 квітня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проте, наведених положень процесуального закону не дотримано, оскільки, зазначаючи про необхідність скасування вироку місцевого суду через неправильне застосування цим судом закону України про кримінальну відповідальність, засуджена не наводить обґрунтування своїх вимог з урахуванням положень ст. 413 КПК. Натомість вона аргументує свої доводи неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження та ставить під сумнів достовірність окремих доказів, однак ці обставини згідно зі статтями 433, 438 КПК не входять до предмета перегляду суду касаційної інстанції.
Також, зі змісту касаційної скарги засудженої не вбачається, які саме порушення, що відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК є підставами для скасування або зміни судових рішень, допущені, на її думку, судом апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження щодо неї, а також у чому полягали саме такі порушення, не наведено конкретних доводів і аргументів в обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду.
Крім того, касаційна скарга містить суперечності, оскільки вказуючи на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність ОСОБА_4 зазначає, що її дії слід перекваліфікувати, що тягне за собою зміну судових рішень, а не їх скасування.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 квітня 2017 року залишити без руху.
Встановити засудженій п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _______________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3