УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/5286/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №274/5286/16-к за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року про відмову у задоволенні заяви засудженого
1978 року народження,
про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання,
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст.81 КК України. Посилається на те, що на час судового розгляду його заяви, до кінця строку його невідбутого покарання залишалось 77 днів, всі порушення погашені, при цьому вже є 2 заохочення, навчається у 12 класі школи БВК-70, підтримує рівні відносини з іншими засудженими, працевлаштований. Одночасно, наголошує на тому, що характеристика установи на нього є необ`єктивною.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року, відмовлено за безпідставністю в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування ухвали суд першої інстанції навів те, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, яка просила увалу суду залишити без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 30.06.2009 р. за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вдруге, вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 14.10.2009 р. засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 393, ч.1 ст.70, ч. 4 ст.70 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 16.03.2016 р. засудженому ОСОБА_7 зараховано його період попереднього ув`язнення з 05.09.2007 р. по 26.05.2009 р. та з 23.06.2009 р. по 17.12.2009 р. в строк відбування покарання за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України.
Початок строку покарання: 05.09.2007 р.
Кінець строку покарання: 21.06.2017 р.
При цьому, згідно до характеристик на засудженого від 21.03.2017 р. та від 03.04.2017 р. (а.п.27, 31), за останньою судимістю засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.09.2007. Під час перебування в Чернігівському слідчому ізоляторі характеризувався негативно. Допустив порушення режиму тримання, за що має 6 стягнень. Заохочень не мав. До суспільно-корисної праці не залучався.
З 14.03.2010 відбуває покарання в Державній установі «Бердичівська виправна колонія №70». Згідно вироку суду провину в скоєному злочині визнав. Позову не має. На виробництві колонії працевлаштований на дільниці по виготовленню виробів з лози. За час відбування покарання характеризується негативно, допускав порушення вимог установленого порядку відбування покарання, за що має 28 стягнень. На даний час всі стягнення погашені у встановленому законом порядку стягнення. Має 2 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Відношення до представників адміністрації колонії неоднозначне, схильний до нетактовної поведінки. Уникає виконання робі із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі у програмах диференційованого виховного впливу, а також виховних заходах, які проводяться із засудженими не приймає. Не виявляє бажання брати участь у самодіяльних організаціях засуджених установи. Спальне місце та санітарний стан в приліжковій тумбочці утримує в належному порядку під контролем начальника відділення. Соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом телефонних розмов. Перебуває на профілактичному обліку в установі виконання покарань, як схильний до втечі та до нападу.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Вирішуючи подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального закону.
Так, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно врахував те, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений та відбуває покарання за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочину. За період відбування покарання негативно характеризується, працює не періодично, має лише 2 заохочення, однак 28 стягнень, не приймає участі у самодіяльних організаціях та у суспільно-корисній праці, перебуває на профілактичному обліку в колонії як схильний до втечі та до нападу.
За таких обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зазначені ж в апеляційній скарзі засудженого обставини, за відсутності з боку останнього належного їм підтвердження, не можуть бути обґрунтованими підставами для скасування ухвали суду.
Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2017 року, якою відмовлено за безпідставністю в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: