Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/309/17
Провадження № 1-в/553/74/2017
У Х В А Л А
Іменем України
16.02.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що за час відбування покарання стягнень не має, має одне заохочення, а також страждає на хронічні захворювання, вказує, що 27.01.2017 року уклав шлюб з ОСОБА_6 , після чого змінив погляди на життя та розкаюється у вчиненому злочині, а тому просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Представник Полтавської виправної колонії Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (№ 64), засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, від представника виправної колонії надійшла заява з проханням проводити розглядати справу у його відсутність, засуджений з клопотанням про відкладення розгляду справи або про забезпечення його особистої участі під час судового розгляду справи не надав.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого у зв`язку з його безпідставністю та передчасністю, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.03.2013 року ОСОБА_5 визнано винним та засудженого за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 209 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з конфіскацією коштів отриманих злочинним шляхом у сумі 36724 грн. 57 коп. та конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2013 року вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.03.2013 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 209 КК України скасовано, а справу закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) за відсутністю в його діях складу даного злочину. Вирішено вважати засудженим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання, обраного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.03.2013 року. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави 21.01.2016 року зараховано ОСОБА_5 в строк покарання, призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.03.2013 року, строк попереднього ув`язнення за період з 01 лютого 2013 року по 15 жовтня 2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21.01.2016 року про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення - без змін.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_5 покарання відбуває з 01.02.2013 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 22.11.2013 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Полтавській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№ 64).

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ПВК УДПтС України в Полтавській області (№ 64) та затвердженої начальником установи 16.02.2017 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Має одне заохочення. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконувати їх законні вимоги. За станом здоров`я працездатний. Не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням, до праці ставиться неоднозначно. Залучається до робіт по благоустрою території та приміщень установи, але власної ініціативи не проявляє.
За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", оволодів робітничою професією електрика в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Приймає участь у програмі диференційованого впливу "Правова просвіта". Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити вірні для себе висновки. Підтримує зв`язки з братом, сестрою та сином шляхом телефонних розмов, спілкується раз в два місяці з ними на побаченнях, отримує від них посилки та передачі.
За характером замкнений, тривожний. Інтелектуально достатньо розвинутий. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Вину у скоєному злочині визнає. Має виконавчий лист на суму 16714,70 грн., утримань не було. 16.10.2014 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Ленінської районної ради м. Полтави засудженому було відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації, згідно ст. 101 КВК України, оскільки він не досяг належного ступеню виправлення. 16.08.2015 року на спільному засіданні комісії установи та спостережної комісії Ленінської районної ради м. Полтави засудженому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України по тій причині, що не досяг належного ступеню виправлення.
За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Судом достовірно встановлено, що станом на час розгляду даної справи ОСОБА_5 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання, відповідно, у нього виникло право на застосування положень ст. 81 КК України

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може бути те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено в ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно виписки з медичної карти засудженого ОСОБА_5 , виданої начальником медичної частини ПВК № 64, засуджений за час перебування в установі неодноразово отримував курси амбулаторного лікування, перебував на стаціонарному лікуванні в медичній частині установи, в умовах спеціалізованого терапевтичного відділення ТВК № 100. На даний час стан здоров`я задовільний.

Відповідно до характеристики засудженого він не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням. З довідки, виданої головним бухгалтером ПВК № 64, вбачається, що заробітна плата на засудженого ОСОБА_5 за період відбування покарання в даній установі з 22.11.2013 року по 31.01.2017 року не нараховувалася.

Крім того, з довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 та матеріалів його особової справи вбачається, що за період з 22.11.2013 року він має 1 заохочення, яке застосовувалось до нього 22.04.2014 року, а також за порушення установленого порядку відбування покарання та порушення режиму утримання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, на час вирішення клопотання засудженого накладені на нього стягнення погашені.

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 вирішувалось на засіданні комісії ПВК (№ 64) 16.03.2016 року, було прийнято рішення про відмову в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення як такому, що своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Питання про застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення розглядалось також судом за клопотанням адвоката ОСОБА_7 , поданим в його інтересах.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2016 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовлено. Вказана ухвала суду учасниками процесу в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили

Відповідно до характеристики засудженого від 15.02.2017 року він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, у зв`язку з чим застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є недоцільним, так як відсутня впевненість в його правослухняній, соціально-визначеній, самокерованій поведінці після звільнення.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак наявні передумови для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, при вирішенні клопотання засудженого суд враховує положення ч. 7 ст. 539 КПК України, згідно якого у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
З огляду на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення ряду умисних злочинів, які відповідно до класифікації, встановленої в ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, повторний розгляд клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання може відбутися не раніше, ніж 28.07.2017 року. У зв`язку з чим клопотання засудженого, яке є предметом розгляду по даній справі, являється передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1