Справа № 573/1303/17
Номер провадження 1-кп/573/134/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Ворожба Білопільського району Сумської області, з повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 16 серпня 2000 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 3 ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки умовно з іспитовим строком на 1 рік та зі штрафом 300 грн.;

2) 03 грудня 2001 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

3) 22 грудня 2004 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією 1/2 частини всього майна без позбавлення права займати посади чи займатися певною діяльністю;

4) 22 жовтня 2010 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

5) 08 січня 2014 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 309, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з виправної колонії звільнений 12 березня 2016 року по відбуттю покарання, судимості не зняті і не погашені,

- за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 04 червня 2017 року близько 12 години прибув до домогосподарства свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 за запрошенням останнього, де певний час перебував у гостях, після чого ліг спати в будинку ОСОБА_5 .

Прокинувшись близько 15 години того ж дня, ОСОБА_4 зрозумів, що він перебуває в домоволодінні сам, господаря вдома немає. В цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки металевих виробів, які знаходилися у дворі господарства. Вийшовши в двір, ОСОБА_4 помітив металеві ваги синього кольору, які вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 таємно викрав механічні товарні ваги РП-200 Ш13, 1988 року випуску та виніс їх за територію домогосподарства, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 800 грн.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся і дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема показав, що 04 червня 2017 року близько 12 години прибув до домогосподарства знайомого ОСОБА_5 за його запрошенням. Поговорили з господарем, випили чаю і він заснув у будинку потерпілого. Приблизно о 15 годині прокинувся та зрозумів, що перебуває в чужому господарстві, а господаря немає вдома. В цей час він усвідомив, що в господарстві можуть знаходитися металеві вироби, які можна викрасти. Вийшовши із будинку у двір, ОСОБА_4 помітив металеві ваги, які вирішив викрасти. Впевнившись, що його ніхто не бачить, взяв ці ваги, виніс їх з двору ОСОБА_5 і відніс на пункт прийому металобрухту, де здав їх за 100 грн. Але в цей день дізнався, що потерпілий звернувся в поліцію, тому пішов на пункт прийому металобрухту, забрав там ці ваги і повернув їх потерпілому.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, не інвалід, на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває, але з 2001 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: епізодичне вживання опіоїдів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, висловив співчуття потерпілому та попросив у нього вибачення; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину; добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, оскільки він повернув викрадене майно; відсутність тяжких наслідків, оскільки вартість викраденого майна не становить великий або особливо великий розмір.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Також суд враховує і думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив суд ОСОБА_4 суворо не карати та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.

З обвинуваченого підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 296 грн. 61 коп. за залучення експерта.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ механічні товарні ваги, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , необхідно залишити останньому як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 296 грн. 61 коп. у доход держави.

Речовий доказ механічні товарні ваги, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя