УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1044/17

21 липня 2017 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської обкласті ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме деревну тирсу, який було накладено ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 24 травня 2017 року, та зобов"язати слідчих СВ Костопільського ВП та процесуального прокурора повернути йому це майно.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що він є власником деревної тирси.

В судовому засіданні заявник підтримав клопотання в частині скасування арешту повністю та з аналогічних підстав. Крім того, заявник пояснив, що забрав свою тирсу, за яку з ним не розрахувалися.

Прокурор заперечив щодо скасування арешту та зазначив, що арешт майна було накладено правомірно і відсутні підстави для його скасування. Вважає, що заявником не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що заявник є власником деревинної тирси.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 показали, що заявник купляв і розпилював ліс, а тирсу, яка утворилася, продавав. Вони бачили як заявник привозив цю тирсу, а пізніше забирав її. При розвантаженні тирси з автомобіля в ній жодних інших предметів або механізмів виявлено не було.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення заявника, прокурора та покази свідків, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по факту викрадення товарно-матеріальних цінностей з території ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія».

Деревна тирса, про скасування арешту на яку просить заявник, була виявлена на транспортних засобах, які були затримані 23.05.2017 року неподалік території ТзОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія», що в м. Костопіль, вул. Степанська, 115 і за клопотанням слідчого на транспортні засоби з вантажем ухвалою слідчого судді від 24 травня 2017 року було накладено арешт.

До клопотання про скасування арешту заявником не було додано жодного документа, який би підтверджував право власності.

Крім того, заявником під час судового засідання було надано копію протоколу 2 засідання інвентаризаційної комісії ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія», згідно якого станом на 15.03.2017 року на підприємстві була лише паливна пелета, яка замокла і не підлягає подальшій реалізації, та витяг із реєстру про детальну інформацію про ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія», згідно якого до видів діяльності підприємства не належить виробництво паливних пелет. Оскільки, оригінал протоколу 2 засідання інвентаризаційної комісії ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія» від 15.03.2017 року суду не надано, то надана заявником копія протоколу не може бути взята до уваги як беззаперечний доказ відсутності тирси в ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія».

Раніше заявником надавалися договори поставки № 1 від 15.01.2017 р., укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_8 та № 2 від 15.01.2017 р., укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , згідно яких сторони домовилися, що ФОП ОСОБА_3 продає ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_7 деревну тирси. Згідно долучених до договорів актів приймання-передачі товару від 15.01.2017 р. ФОП ОСОБА_3 передав, а ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_7 прийняли деревну тирсу в кількості відповідно 400 куб.м. на суму 108 тис. грн. та 450 куб.м. на суму 112500 грн, тобто з часу прийняття ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ОСОБА_7 тирса перейшла у їх власність.

Аналізом договорів поставки № 1 та № 2 від 15.01.2017 р. встановлено, що вони не містить права продавця ФОП ОСОБА_3 забрати поставлену тирсу у випадку відсутності оплати за неї. Натомість у договорах поставки (п. 7.3.) містяться положення про те, що у випадку несплати за товар продавець вправі вимагати стягнення пені.

Інших документів, які б свідчили, що заявник є власником чи володільцем деревинної тирси суду надано не було.

Слідчий суддя зазначає, що при постановлені ухвали Костопільського районного суду від 24 травня 2017 року у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого підстави для арешту майна, а саме з метою збереження речових доказів та запобігання можливим фактам подальшого відчуження майна стороннім особам. Слідчим суддею при накладенні арешту враховано достатність доказів, наданих слідчим, що вказують на можливість вчинення злочину, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації. Зокрема, було враховано, що безперечні докази належності заявнику деревинної тирси були відсутні, що в зв`язку з цим потребує проведення перевірки її походження.

Слідчий суддя констатує, що заявник не довів, що він є власником чи володільцем деревинної тирси, або що в подальшому в застосуванні накладенню арешту на деревинну тирсу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, оскільки, деревинна тирса має істотне значення для кримінального провадження і тривають слідчі дії, пов"язані з встановлення дійсного походження цієї деревинної тирси.

За таких обставин клопотання про скасування арешту на деревинну тирсу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1