Справа № 526/447/17
Провадження № 1-кп/526/85/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч кримінальне провадження № 0000120 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Журавлі Сацького району, АР Крим, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , громадянки України, заміжньої, має на утриманні трьох малолітніх дітей, освіта повна загальна середня, перебуває у відпустці для догляду за дитиною, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

встановив:

В грудні 2016 року, точної дати під час досудового розслідування встановити не вдалося можливим, ОСОБА_4 , на території господарства за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після механічного від`єднання на ввідному газопроводі за допомогою гумового шлангу здійснила самовільне та незаконне підключення до системи газопостачання, з`єднавши гумовим шлангом роз`єднаний газопровід в газову мережу ПАТ «Гадячгаз».
Після цього, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна, а саме: природного газу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, періодично, безоплатно на протязі грудня 2016 року та січня-лютого 2017 року здійснювала несанкціонований відбір природного газу для власних потреб до 22.02.2017 року.
Своїми вищезазначеними протиправними діями, що виразились у несанкціонованому відборі природного газу в кількості 1612,00 м куб. ОСОБА_4 згідно протоколу комісії ПАТ «Гадячгаз» з розгляду актів про порушення та проведення експертизи ЗВТ та пломб від 24.02.2017 року № 42154/1 та згідно пункту 1 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого НКРЕКП 30.09.2015 року № 2494 спричинила ПАТ «Гадячгаз» матеріальних збитків на загальну суму 13 609 грн. 15 коп.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК Українивизнала повністю, щиро розкаялась, фактичні обставини не заперечувала, прохала суд суворо не карати. Також суду пояснила, що вона з трьома малолітніми дітьми проживає в будинку, який на той час було від`єднано від газопостачання. Для того, щоб діти взимку у великий мороз не замерзли вона скоїла дане кримінальне правопорушення.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні фактичні обставини не заперечував. Також не заперечував щодо застосування до обвинуваченої основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачена має на утриманні трьох малолітніх дітей, частково відшкодувала матеріальні збитки, а саме 2 000 грн. та в усній формі зобов`язалась відшкодувати збитки в повному обсязі протягом року, в зв`язку з чим цивільний позов ними не заявлено.
Суд, переконавшись у тому, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють фактичні обставини по справі, переконавшись у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини по справі в апеляційному порядку, обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого згідно ст. 349 КПК України.
Дії обвинуваченої судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.

Відповідно абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
У абз. 3 п. 3 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Так, суд не визнає наявність на утриманні трьох малолітніх дітей в якості обставини, що пом`якшує покарання, оскільки дана обставина є обставиною, характеризує особу обвинуваченої та враховується судом при призначенні покарання.

Крім цього, абз. 1 п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди).
Так, суд визнає часткове відшкодування шкоди в якості обставини, що пом`якшує покарання, оскільки воно здійснено обвинуваченою добровільно.
Відповідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Як вбачається з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
У ч. 2 ст. 53 КК України зазначено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Абз. 1 п. 8 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
При призначенні покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, відсутність обтяжуючих та наявність трьох пом`якшуючих обставин покарання, всі дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, заміжня, має на утриманні трьох малолітніх дітей, частково відшкодувала матеріальні збитки, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думка представника потерпілого, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе шляхом застосування до неї міри покарання у виді штрафу із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Матеріальну шкоду у сумі 13 609 грн. 15 коп. потерпілому ПАТ «Гадячгаз» відшкодовано частково у сумі 2 000 грн. Цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів вирішується згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 337, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, ?

засудив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 510 (п`ятсот десять) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Речовий доказ: гумовий шланг з двома металевими хомутами, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Головуючий ОСОБА_1