Дата документу 14.02.2017
Справа № 501/2954/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, має малолітню дитину 2012 року народження, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15 березня 1990 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (редакція 1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 18 грудня 1991 року;
- 21 березня 1994 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 23 грудня 1995 року;
- 02 жовтня 1996 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 140 , ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 143, ч. 1 ст. 196-1, ч. 1 ст. 229-6, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 27 травня 2002 року;
- 18 лютого 2003 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 24 травня 2006 року;
- 10 травня 2007 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 309, ч. 1 ст. 311, ст. 70 КК України (в редакції 2001 року) до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 30 листопада 2009 року;
- 19 травня 2010 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 23 квітня 2012 року;
- 12 грудня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 01 вересня 2015 року;
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 02 вересня 2016 року, приблизно о 05.00 годині, з метою відвідування свого приятеля ОСОБА_7 , через незачинені двері зайшов в будинок АДРЕСА_2 , в якому той мешкає з дружиною ОСОБА_4 . Виявивши, що господарі будинку сплять, розуміючи, що його дії будуть непомічені, ОСОБА_6 , за раптово виниклим умислом, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно ОСОБА_4 : мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 1600,00 грн, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Lifecell», вартістю 20,00 грн, з 08,00 грн на рахунку, а всього спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1628,00 грн. Після чого, з місця злочину пішов та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, як своїм власним.
В судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, і не оспорюючи фактичні обставини по справі показав, що 02 вересня 2016 року, приблизно о 05.00 годині, повертаючись до дому, вирішив зайти до свого приятеля ОСОБА_8 , чоловіка потерпілої ОСОБА_4 , який мешкає поряд з його домом. Через незачинені двері зайшов до їх будинку АДРЕСА_2 та в їх кімнату. Виявивши, що господарі будинку сплять, побачив мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», який раптово вирішив вкрасти, взяв його та покинув будинок. Ніхто його не бачив та не переслідував. У вчиненому розкаюється.
Винуватість ОСОБА_6 у таємному викрадені майна ОСОБА_4 , крім свідчень обвинуваченого, підтверджується дослідженими судом доказами:
показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка показала суду, що в ніч з 01 на 02 вересня 2016 року знаходилась за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , в якому вона мешкає зі свої чоловіком ОСОБА_7 . В будинок та кімнату, де вони разом спали, двері не зачиняли. В кімнаті спав також її брат. Приблизно о 05.00 годині вона раптово прокинулась, побачивши як ОСОБА_9 краде її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy», вартістю 1600,00 грн, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Lifecell», вартістю 20,00 грн, з 08,00 грн на рахунку. Вона його окликнула, але він, не реагуючи, покинув кімнату та зник. Вона його не переслідувала тому що боялася. Після чого вона розбудила чоловіка та брата, які нічого не чули та вони спробували разом знайти ОСОБА_9 , що їм не вдалося. Волгін підтримує приятельські відносини з чоловіком, часто заходить до їх будинку, схиляє чоловіка до зловживання алкоголем. Мобільний телефон їй повернуто;
протоколом прийняття заяви від 02 вересня 2016 року від ОСОБА_4 про вчинений злочин (а.с.41);
протоколом огляду предмета з фототаблицею від 07 листопада 2016 року(а.с.50-51);
постановою слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 07 листопада 2016 року про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - мобільного телефону марки «Samsung Galaxy» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 (а.с.52);
схороною розпискою потерпілої ОСОБА_4 від 07 листопада 2016 року, згідно якої вона отримала на зберігання вказаний мобільний телефон(а.с.53);
заявою потерпілою ОСОБА_4 , щодо відсутності матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_6 (а.с.62).
Суд звертає увагу на протиріччя які містяться у показаннях обвинуваченого і потерпілої та аналізуючи їх, враховує, що саме її показання стали підставою для підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину. Разом з тим, ці показання автоматично не можуть спростовувати твердження ОСОБА_9 , що він не усвідомлював, що його викрито під час вчинення злочину. Зокрема про це свідчить, що він вільно покинув будинок потерпілої та його ніхто не переслідував безпосередньо після вчинення злочину. При цьому судом враховується, що у розпорядження суду відсутні докази, які б переконливо спростовували в цієї частині показання ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми навмисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_6 раніше судимий, за місцем проживання характеризується умовно задовільно, не знаходиться на обліку у лікаря - психіатра, знаходиться на обліку у лікаря нарколога у зв`язку з вживанням наркотичних засобів, хворіє на туберкульоз, має на утриманні малолітню дочку, 2012 року народження (а.с.48,74-79, 87).
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, знаходження на утриманні малолітньої дитини.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного і достатнього для його виправлення і попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості і обставини вчиненого обвинуваченим злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, так як менш суворе покарання не сприятиме його виправленню.
Характер і міра суспільної небезпеки вчиненого злочину, особа обвинуваченого дають суду підстави вважати, що виправлення і перевиховання його не можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд не вбачає правових підстав для застосування до нього ст. 75 КК України.
Судом враховується положення ст.72 ч.5 КК України, згідно якої передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З обвинувального акту та долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що відносно ОСОБА_6 ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11 листопада 2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.58-61). У зв`язку з цим підлягає зарахуванню в строк відбування покарання засудженому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме, з 11 листопада 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто до 14 лютого 2017 року, включно. Разом з цим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності суд залишає не змінним.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.
Обчислювати строк відбуття покарання ОСОБА_6 з 11 листопада 2016 року, зарахувавши період тримання його під вартою з 11 листопада 2016 року по 14 лютого 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (а.с.58-61).
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 у виді тримання під вартою - залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , залишити їй за належністю (а.с.53).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб які не були присутні при оголошенні в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Суддя