Справа № 192/575/17
Провадження № 1-кп/192/102/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" липня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровськ, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 16 лютого 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, пройшов на неогороджене подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , де знаходився автомобіль ВАЗ 2103 бежевого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , 1974 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , вартістю 19 637 гривень 85 копійок, який зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , законним користувачем якого є ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_3 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через незамкнені водійські двері проник до салону вказаного автомобіля та привівши за допомогою викрутки в дію його двигун, незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, після чого з місця скоєння злочину зник на вказаному автомобілі.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 19 637 гривень 85 копійок.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину.
В судовому засіданні пояснив, що 16 лютого 2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилин він прийшов до будинку, в якому проживає ОСОБА_5 , з яким він знайомий приблизно рік та побачивши у дворі будинку автомобіль, відчинив водійські двері, проник в салон та за допомогою викрутки, яку знайшов в салоні автомобіля, привів в дію його двигун та поїхав до себе додому в с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області. Він достовірно знав, що власником автомобіля є ОСОБА_5 , оскільки раніше допомагав йому ремонтувати цей автомобіль. Дозволу на користування автомобілем він не отримував від ОСОБА_5 . В скоєному кається, просив вибачення, автомобіль повернув потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 16 лютого 2017 року він повернувся з лікарні додому і ліг спати. Про те що в нього викрали автомобіль він дізнався лише на ранок наступного дня, коли до нього додому прийшла його мати та повідомила, що в дворі немає автомобіля. Він почав розповідати односельцям про те, що його автомобіль угнали та сусіди по селу сказали, що бачили як ввечері автомобіль їхав в сторону с. Оріхове, а тоді він здогадався що автомобіль міг викрасти саме ОСОБА_3 , з яким він був раніше знайомий.
Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілий, прокурор не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України не встановлено.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.289 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
В той же час суд вважає, що обвинувачений може бути виправлений і без відбування покарання, знаходячись під контролем органів, що відають виконанням вироку. Тому, суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1