Справа № 461/201/17
Провадження № 1-кс/461/193/17
УХВАЛА
іменем України
10.01.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності та зобов`язання слідчого до вчинення дій
в с т а н о в и в:

10.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого СВ ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та зобов`язати слідчого залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження №000436 як потерпілого. Скаргу мотивує тим, що 05.01.2017 року звернувся з письмовим клопотанням до слідчого СВ ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні, однак відповіді ним отримано не було. Вважає, що слідчим допущена бездіяльність. Просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник скаргу підтримали, просили таку задоволити з підстав, викладених у скарзі.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не є перешкоджає розгляду скарги, відтак, зі згоди заявника, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000436 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.
05.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся з письмовим клопотанням до слідчого СВ ГУНП України у Львівській області ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 000436.
Слідчим ОСОБА_5 про результати розгляду клопотання від 05.01.2017 року ОСОБА_3 не повідомлено.
Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
В порушення цих вимог слідчий в триденний строк не виніс відповідну постанову з вищезазначеного клопотання, тобто не виніс процесуального рішення, яке можливо оскаржити відповідно до п.5 ч.2 ст.303 КПК України. Наявність повторного клопотання з тих самих питань не звільняє слідчого від обов`язку діяти в порядку, передбаченому ст.220 КПК України. Таким чином, суд вважає необхідним зобов`язати слідчого розглянути це клопотання в порядку, передбаченому ст.220 КПК України.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.
Згідно положень глави 19 КПК України усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Тобто, питання щодо вирішення клопотань сторін кримінального провадження вирішує слідчий.
Слідчий суддя не має правових підстав зобов`язувати слідчого визнавати ОСОБА_3 потерпілим, тому що це є компетенцією слідчого. В свою чергу, слідчий суддя має можливість перевірити законність відмови у визнанні потерпілим, та у випадку незаконності такого рішення (постанови) скасувати постанову слідчого відповідно до п.1 ч.2 ст.307 КПК України та п.5 ч.1 ст.303 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу в частині зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_3 до вищевказаного кримінального провадження як потерпілого необхідно задоволити частково, оскільки слідчим в межах кримінального провадження №000436не вчинено процесуальних дій щодо вирішення процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 , що є порушенням кримінальних процесуальних норм.
Розглядаючи вимоги про визнання бездіяльності слідчого СВ ГУНП України у Львівській області такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, КПК України не надає повноважень слідчому судді визнати бездіяльність слідчого такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому в цій частині вимог скарги необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 94, 220, 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати слідчого СВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , у провадженні якого перебуває кримінальне провадженні №000436 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України розглянути в порядку ст.220 КПК України клопотання ОСОБА_3 від 05.01.2017 року та повідомити про результати його розгляду.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1