г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2899/16-к
Номер провадження 1-кп/213/82/17
В И Р О К

Іменем України

20 березня 2017 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000718 від 01.10.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився: Дніпропетровська область Широківський район, с.Новолатівка, освіта- базова вища, одруженого, має одну дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»- вогнетривником ремонтного виробництва, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2016 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин в темну пору доби, при увімкненому у повному обсязі зовнішньому освітленні в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу- водій ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES BENZ 312D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував з боку вул. Каткова в напрямку вул. Гірників по проїзній частині дороги вул. Рудної.
В цей час попереду автомобіля «MERCEDES BENZ 312D», в межах смуги його руху, в попутному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видимість якого для водія ОСОБА_5 ні чим не обмежувалася.
Водій ОСОБА_5 наближаючись до вказаного велосипедиста, повинен був розцінити його як перешкоду для руху та виконати безпечно об`їзд, але проявивши неуважність до дорожньої обстановки та відволікшись, продовжив рух прямо, чим в результаті необережних дій, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.2.3 «б», 12.3. та 1.10. Правил дорожнього руху України, згідно яких: «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..»;
П. «12.3. У разі виникнення перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
П. «1.10. ... перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу».
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування гальмування, або безпечного об`їзду, мав об`єктивну можливість запобігти настанню ДТП, однак в результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «MERCEDES BENZ 312D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзній частині дороги вулиці Рудної, навпроти буд. 5 вулиці Каткова, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку експерта № 2157 від 14.11- 18.11.2016року, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми: забій головного мозку, здавлення головного мозку лівобічною субдуральною гематомою, контузійне вогнище в потиличній долі праворуч, забійна рана правої тім`яної області голови, субарахноідальний крововилив з обох сторін; закрита травма груді: забій грудної клітини, перелом 4-5 ребер праворуч, закритий перелом правої ключиці без зміщення, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.
Своїми необережними діями, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 ч.2 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України визнає повністю, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що 01 жовтня 2016 року приблизно о 5 годині 00 хвилин він керував автомобілем «MERCEDES BENZ 312D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував з боку вул. Каткова в напрямку вул. Гірників по проїзній частині дороги вул. Рудної та в результаті своєї неуважності допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , чим завдав останьому тілесних ушкоджень. В рахунок відшкодування моральної шкоди він перерахував 3111 гривень 54 коп. та надав квитанції про перерахування грошових коштів. Пояснив, що надавав матеріальну допомогу потерпілому. Просив не позбавляти його волі та не позбавляти права керувати транспортними засобами, оскільки має на утриманні неповнолітнього сина та разом з ним проживає ще двоє неповнолітніх дітей його дружини, про яких він також дбає. Посвідчення водія йому потрібно для керування автомобілем в інтересах сім`ї. Також пояснив, що має посвідчення водія на управління транспортними засобами категорій «А», «В», «С». Автомобіль, яким він керував належить батькові його дружини, та було надано йому в користування. Автомобіль під час ДТП отримав механічні пошкодження, даний автомобіль слідчим СВ Криворізького ВП було передано на йому зберігання.
Потерпілим по справі відповідно до ч.6 ст.55 КПК України під час досудового розслідування було визнано ОСОБА_8 на підставі заяви останього, який є сином ОСОБА_7 , котрий за станом здоров`я та проходженням лікування не зміг подати заяву про залучення до провадження як потерпілого та в подальшому не подав заяви про залучення його як потерпілого до провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не явився, про день та час розгляду кримінального провадження був повідомлений належним чином. Направив заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив міру покарання обвинуваченому сувору не призначати.

Вина обвинуваченого також підтверджується речовими доказами, якими по справі є: автомобіль «MERCEDES BENZ 312D», реєстраційний номер НОМЕР_1 (кр.пр. а.с. 35-36;

43-44).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого, письмові матеріали щодо речових доказів та письмові докази про відшкодування моральної шкоди.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина та разом з обвинуваченим проживають ще двоє неповнолітніх дітей його дружини, які знаходяться також на утриманні обвинуваченого. Останній раніше не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не знаходиться, вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, відшкодував потерпілому моральну шкоду в сумі 3111 грн.54 коп.. Потерпілий до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, на суворій мірі покарання не наполягає.

Суд ураховує також наявність відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин, зокрема, щире каяття та визнання своєї вини, а також відшкодування моральної шкоди потерпілому. Згідно ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжуючих покарання обставин не виявлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.
Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Враховуючи те, що обвинувачений має постійне місце проживання, має сім`ю та на утриманні неповнолітніх дітей, працює, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вину визнав в повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, потерпілий просив в своїй заяві -суворо не карати обвинуваченого та зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, суд, вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому в межах санкції частини 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Оскільки виправлення обвинуваченого можливе і без його безпосередньої ізоляції від суспільства, необхідно застосувати звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України. Разом з цим, в силу вимог ст. 76 ч.1 п.п.1,2 Кримінального кодексу України на обвинуваченого слід покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. А також з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин- слід покласти додатково на обвинуваченого необхідний і достатній для його виправлення обов`язок відповідно до ст.76 ч.2 п.2 КК України: не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили- не обирати.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 ч.1 п.п.1,2 Кримінального кодексу України покладені на нього такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також відповідно до ст.76 ч.2 п.2 КК України виконає покладений додатково обов`язок: не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_5 - не обирати.
Речовий доказ: автомобіль «MERCEDES BENZ 312D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_5 - передати власнику ОСОБА_9 .
Матеріали кримінального провадження № 0000718 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/2899/16-к, пр.1-кп/213/82/17.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1