Справа № 739/2051/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/320/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 1 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000273, за апеляційною скаргою прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за висунутим в ході досудового розслідування обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, відомості про які 01 серпня 2015 року внесено до ЄРДР за № 0000273, повернуто прокурору.

Суд першої інстанції мотивував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 не володіє мовою судочинства, про що було відомо слідчому, до якого з відповідними клопотаннями він ніби то звертався, а тому за таких обставин у справі вимагається обов`язкова участь перекладача.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду прокурор Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час досудового розслідування від підозрюваного, який є громадянином України, будь-яких письмових клопотань щодо перекладу процесуальних документів не надходило. Під час розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 останній в судовому засіданні відмовився від наданого йому захисника, судочинство велося державною мовою й будь-яких сумнівів у недостатньому володінні підозрюваним мовою судочинства у суду, прокурора чи захисту не виникало. Крім того, у протоколі допиту у якості підозрюваного міститься підпис ОСОБА_8 , що він послуг перекладача не потребує. Автор скарги вважає, що обвинувальний акт може бути повернутий, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України і інших підстав для повернення обвинувального акту чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Забезпечення обвинуваченому права на захист, згідно зі ст.129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст.7 КПК України є однією з загальних засад кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або будь-якою іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно роз`яснень які містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», суди повинні додержувати вимог закону щодо мови, якою провадиться судочинство. Особам, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача. Позбавлення чи обмеження цих прав особи є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке тягне скасування судових рішень.

Крім цього, при розгляді кримінального провадження, учасник якого не володіє чи недостатньо володіє держаною мовою, мають бути враховані правові позиції Європейського суду з прав людини відповідно до положень ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до положень п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

У рішенні ЄСПЛ від 25 липня 2000 року. ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції.

При цьому, п.3 (е) ст.6 Конвенції не вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є в провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення свого захисту, зокрема, завдяки тому, що через перекладача він може висувати на розгляд суду свою версію подій (п.74 рішення ЄСПР від 19.12.1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії»).

Право на безоплатну допомогу перекладача застосовується не лише до усних виступів під час судового розгляду, а й до документальних матеріалів та досудового провадження. Зокрема, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд (п.48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН»).

Згідно з матеріалами провадження, обвинувачений народився в Росії, закінчив 8 класів загальноосвітньої школи на території РФ, на території України не навчався у будь-якому навчальному закладі, рід занять та професійна діяльність на території України не потребували від обвинуваченого знань української мови.

Судом першої інстанції також встановлено, що обвинувачений не володіє в достатній мірі українською мовою, зміст процесуальних документів, що містяться в матеріалах провадження, йому не зрозумілий, він неодноразово звертався до слідчого з проханням перекласти зміст процесуальних документів на російську мову, якою володіє і в решті решт слідчий здійснив переклад процесуальних документів, передав їх обвинуваченому через оперативних працівників, але обвинувачений, на час підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, передані слідчим процесуальні документи з перекладом на російську мову не отримав.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції який дійшов висновку, що виявлені під час підготовчого судового засідання порушення права обвинуваченого на захист перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки в подальшому можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що повернення обвинувального акту прокурору можливе винятково на етапі проведення підготовчого судового засідання, колегія суддів вважає правильним судове рішення про повернення цього процесуального документу з підстави його невідповідності вимогам КПК України.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурором не було надано доказів і ніяким чином не було підтверджено доводи апеляційної скарги щодо володіння ОСОБА_8 державною мовою та відмову останнього в судовому засіданні при обранні йому запобіжного заходу від послуг захисника та перекладача.

Колегія суддів, виходячи із завдань кримінального судочинства щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, з метою дотримання розумних строків, зауважує на тому, що необхідно належним способом перевірити відомості щодо необхідності залучення перекладача до участі у кримінальному провадженні. В разі, якщо буде встановлено, що обвинувачений тривалий час проживає на території України, отримував освіту, де зазначено, що особа вивчала українську мову, та іншими належними та допустимими доказами підтвердить, що ОСОБА_8 володіє та розуміє матеріали кримінального провадження, що знайшло своє відображення в процесуальних документах, вирішити питання у доцільності залучення перекладача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вказаної ухвали не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року, якою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, відомості про які 01 серпня 2015 року внесено до ЄРДР за № 0000273, повернуто прокурору без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4