АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3500/16-к Номер провадження 11-кп/786/184/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
судді Апеляційного суду
Полтавської області ОСОБА_3
03 січня 2017 року м. Полтава
03.01.2017 колегією суддів Апеляційного суду Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийнято рішення за результатом розгляду апеляційних скарг засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07.11.2016 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
З рішенням колегії суддів щодо залишення ухвали суду без змін не погоджуюсь з наступних підстав.
Так, ОСОБА_5 засуджений вироком Диканського районного суду Полтавської області від 25.03.2015 року за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та фактично відбув не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_5 відбув більше 1/3 частини строку покарання, призначеного судом, за час відбування покарання у Крюковській виправній колонії УДПтС України в Полтавській області (№29) порушень вимог режиму утримання не допускав, має п`ять заохочень у вигляді подяк, остання оголошена правами начальника установи. Згідно наявної характеристики, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у Крюковській ВК №29 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Засуджений працевлаштований робітником тракторної бригади установи. Також приймає участь в програмі диференційованого впливу «Правова освіта». Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити вірні для себе висновки.
Таким чином, судами як першої, так і апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 фактично відбув більше третини строку призначеного йому покарання та став на шлях виправлення.
Водночас, відмовляючи в задоволенні клопотання Крюковської ВК №29 та в задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт, суд першої інстанції вказав те, що строк невідбутої ОСОБА_5 частини покарання становить більше двох років, що перевищує максимальний розмір строку виправних робіт, визначений ст.57 КК України, тому відповідні клопотання установи виконання покарань та засудженого є передчасними.
Колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, залишаючи апеляційні скарги засудженого та його захисника без задоволення, погодилася з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав застосування до ОСОБА_5 положень ст.82 КК України.
Вважаю, що суд першої інстанції безпідставно відмовив адміністрації установи виконання покарання та засудженому ОСОБА_5 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 КК України з таких підстав.
Відповідно до положень ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована тільки після фактичного відбуття частини строку покарання, зазначеної у ч.4 цієї статті. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.
Таким чином вважаю, що, за відсутності в Законі заборони застосування приписів ч.1 ст.82 КК України в разі перевищення строку невідбутої частини покарання максимальній межі, визначеної ст.57 КК України для виправних робіт, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 за захисника ОСОБА_6 підлягали до задоволення, а засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 25.03.2015 року, яка на день розгляду в апеляційній інстанції складала 3 роки 26 днів позбавлення волі, підлягала заміні більш м`яким покаранням у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням заробітної плати на користь держави.
Суддя Апеляційного суду
Полтавської області ОСОБА_3