АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" травня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження щодо,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимого, в останнє 25.01.2017 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України, до 4 місяців арешту,-
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.02.2017 року, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і йому призначено покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) місяців арешту;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на (1) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покарання, остаточно призначено ОСОБА_7 за вчинення даних кримінальних правопорушень покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено обрану - тримання під вартою.
Строк відбуття призначеного судом покарання визначено рахувати з моменту його затримання, а саме з 30 грудня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбутого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 30 грудня 2016 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Вирішена доля речових доказів.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи в розмірі 175 грн. 92 коп.
В судовому засіданні першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 16 серпня 2016 року, приблизно о 09 год. 35 хв., переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, в період не знятої та непогашеної судимості, тобто повторно, знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, викрав зі стелажу з гаманцями один гаманець світло-фіолетового кольору, вартістю 155 гривень, та гаманець зеленого кольору, вартістю 125 гривень. Після чого, заховавши все у власну сумку, пройшов до стелажу із чоловічими ременями, звідки взявши ремінь, вартістю 125 гривень, заховав собі під светр. Пройшовши повз касу на вихід, не розрахувавшись за вищевказаний товар, намагався вийти з приміщення магазину, однак був змушений повернути продавцю ремінь, залишивши при собі викрадені два вищевказаних гаманця, загальною вартістю 280 гривень. В подальшому один з гаманців продав, а інший був вилучений у нього працівниками поліції.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , 14 вересня 2016 року о 05 год. 53 хв., переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, в період не знятої та непогашеної судимості, тобто повторно, піднявшись по сходах на балкон загального користування будинку АДРЕСА_3 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, викрав велосипед чорно-синього кольору, що належить ОСОБА_9 , чим завдав матеріальну шкоду останньому на суму 1600 гривень. В подальшому обвинувачений з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
03 листопада 2016 року близько 12 год. 27 хв., ОСОБА_7 переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, в період не знятої та непогашеної судимості, тобто повторно, знаходячись в торговому залі магазину «Нива», що належить ПП « ОСОБА_10 », за адресою: вул. Головна, 143 в м. Чернівці, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, викрав зі стелажу одну упаковку кави «Якобс Монарх», вагою 280 г, вартістю 170 грн. 93коп. та одну упаковку кави «Якобс Монарх», вагою 130 г, вартістю 91 грн. 99 коп., чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 262 грн. 92 коп. В подальшому обвинувачений з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
На вказаний вирок суду першої інстанції заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.02.2017 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 змінити, виключити із резолютивної частини вироку рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 185 КК України та за сукупністю злочиннів на підставі ч.1 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_12 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського суду м. Чернівці від 25.01.2017 року, та остаточно призначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки при винесені вироку судом першої інстанції було помилково призначено покарання ОСОБА_7 за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим вирок районного суду в цій частині підлягає зміні.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорює обсяг обвинувачення дій обвинуваченого ОСОБА_12 , то колегія суддів керуючись ст. 404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляції.

Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що вирок районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 , слід змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Частиною 1 ст. 32 КК України передбачено, що повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, судом першої інстанції при постановленні вироку дії ОСОБА_7 були кваліфіковані як три окремих кримінальних правопорушення.
Абзацом 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» визначено, що якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України.
Відповідно до положень п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
Враховуючи той факт, що дії ОСОБА_7 охоплюються складом одного кримінального правопорушення, застосувавши положення ч. 1 ст. 70 КК України стосовно призначення покарання за сукупністю злочинів за кожен злочин окремо, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд першої інстанції припустився помилки, застосувавши положення закону про кримінальну відповідальність, яке не підлягає застосуванню.
В зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку посилання суду про призначення покарання ОСОБА_7 за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України.
З огляду на викладене, апеляційна скаргу прокурора підлягає задоволенню, а вирок районного суду зміні.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_11 ,- задовольнити.
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.02.2017 року щодо ОСОБА_7 ,- змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду про призначення покарання ОСОБА_7 за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України.
Визнати ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського суду м. Чернівці від 25.01.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_1