Справа № 545/228/17
Провадження № 1-кп/545/105/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2017 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0001696 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Копили Полтавського району Полтавської області, українки, громадянки України, освіта середня, не заміжня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 25.08.2016 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин, 27.07.2017 року звільнена по відбуттю призначеного покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджена вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 25.08.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. З 03 жовтня 2016 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у Полтавському відділі кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в Полтавській області. 20 жовтня 2016 року їй роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, на слідки за ухилення від відбування покарання, про що відібрано розписку. Цього ж дня ОСОБА_4 отримала на руки направлення до Терешківської сільської ради Полтавського району для відбування призначеного судом покарання, відповідно до якого вона повинна приступити до роботи 21 жовтня 2016 року.

17 листопада 2016 року в.о. начальника Полтавського РВ КВІ направлено подання про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , у якому зазначено, що 31 жовтня 2016 року за викликом, що був вручений особисто ОСОБА_4 до Полтавського РВ КВІ не з`явилася. 04 листопада 2016 року здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_4 та під час розмови з матір`ю встановлено, що донька з 01 листопада 2016 року вдома не проживає та місце її знаходження невідоме. Таким чином ОСОБА_5 . Умисно ухилялася від відпрацювання громадських робіт з 01 листопада 2016 року по 16 листопада 2016 року. 16 листопада 2016 року ОСОБА_4 винесено письмове попередження та повторно попереджено про наслідки за ухилення від відбування покарання, видане повторне направлення до Терешківської сільської ради Полтавського району.

Проте, з 01 грудня 2016 року ОСОБА_4 продовжує злісно ухилятися від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Відповідно до листа з Терешківської сільської ради Полтавського раойну№10 від 05 січня 2017 року у грудні 2016 року ОСОБА_4 для складання графіку до сільської ради не з`явилась, не приступила до громадських робіт, про причини своєї неявки не повідомила. Крім того, відповідно до додатку до подання КВІ №19/4-4534 від 22 грудня 2016 року, старшим інспектором Полтавського РВ КВІ ОСОБА_6 здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_4 та встановлено, що остання змінила місце свого проживання, не попередивши інспекцію, з метою ухилення від відбування встановленого вироком суду покарання у виді громадських робіт.

16 листопада 2016 року ОСОБА_4 на руки отримала виклик на 06 грудня 2016 року до Полтавського РВ КВІ, за яким на вказаний час не з`явилась. 01 грудня 2016 року та 07 грудня 2016 року за місцем проживання ОСОБА_4 направлені виклики, за якими вона також до Полтавського РВ КВІ не прибула, причини не прибуття не повідомила.

Таким чином, ОСОБА_4 , починаючи з 01 грудня 2016 року без поважних причин не приступила до відбування призначеного вироком суду покарання і допустила невихід на громадські роботи в період часу з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Станом на 05 січня 2017 року невідбута частина покарання у виді громадських робіт складає 44 години.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю та показала, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинила зазначений злочин. У вчиненому обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялася, просила суд суворо її не карати.

Крім повного визнання вини самою обвинуваченою, її вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом ухвалено не досліджувати інші докази по даному кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведено вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Таким чином суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, вчинив злочин передбачений ч.2 ст.389 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, всі обставини справи, пом`якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, а також дані про особу обвинуваченої.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують її відповідальність, суд не вбачає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше судима, однак, свою вину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, повністю відбула призначене судом покарання у вигляді громадських робіт, тому, суд приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання йому слід призначити в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, із встановленням іспитового строку, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і буде відповідати вимогам ст.65 КК України.

З урахуванням поведінки обвинуваченої, у суду відсутні підставі для зміни їй запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, - залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення шляхом подачі апеляції, апеляційного подання через Полтавський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1