Справа № 135/27/16-к
Провадження №11-кп/772/1441/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «08» грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000183 від 18.09.2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_6
народження 1952 року, 04 місяця, 06дня
уродженки та мешканки м. Ладижин
українки, громадянки України,
неодруженої, працюючої вчителем ЗОШ,
раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_8
захисника адвоката
обвинуваченої: ОСОБА_9
захисника-адвоката
потерпілої: ОСОБА_10
за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від «23» вересня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та її звільнено від покарання через неможливість його призначення.
Вирішена доля речових доказів.
Судом встановлено, що 22 серпня 2015 року, близько 18 години 30 хвилин, на території домогосподарства АДРЕСА_1 , з метою захисту від пошкодження свого майна ринви, яку потерпіла намагалася зірвати з будинку, співвласниками якого є обвинувачена та потерпіла, ОСОБА_6 схопила за руки ОСОБА_8 та стала відтягувати її від ринви, внаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_8 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого консолідуючого внутрішнє суглобного перелому кінцевої фаланги четвертого пальця лівої кисті з наявністю травматичного артриту в цій же ділянці.
В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , ставить питання про скасування вироку Ладижиснького міського суду Вінницької області щодо неї.
Свої вимоги захист мотивувала тим, що вироку суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на те, що ОСОБА_6 вини своє не визнала в інкримінованому їй злочині, а тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини останньої.
Вказує на те, технічний запис містить розбіжності від письмових матеріалів провадження, так як під час підготовчого судового засідання головуючим взагалі не вирішувались в судовому засіданні питання, пов`язані з підготовкою справи до судового розгляду , які передбачені ст. 315 КПК України та які відображені в ухвалі про призначення справи до судового розгляду 31.05.2016 року. Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання було істотно порушені вимоги кримінального процесуального законодавства, обмежено в повному обсязі право сторони захисту на реалізацію своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 КПК України, у тому числі, вимагати виклику і допиту свідків захисту, висловити в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження.
Крім того зазначає, що судом першої інстанції перед допитом потерпілої не з`ясовано стосунки потерпілої ОСОБА_8 із обвинуваченою ОСОБА_6 , що на думку адвоката має вагоме значення для об`єктивної оцінки показань потерпілої як доказу у справі, оскільки обвинувачена та потерпіла вже довгий період часу знаходяться в неприязних стосунках. Також вказує, що покази свідка ОСОБА_11 , яка була безпосереднім свідком події та знімала обставини конфлікту на мобільний телефон, якими спростовуються покази потерпілої та її дочки , судом взагалі не було взято до уваги. Крім того, експертний висновок містить лише припущення щодо можливості дати отримання травми, так як потерпіла ОСОБА_8 звернулась за медичною допомогою лише на 27-й день з приводу травми пальця.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , та в її інтересах захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, наполягали на задоволенні апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 , який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.
Висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, в необережному середньої тяжкості тілесного ушкодження, за зазначених у вироку обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 ст.128 КК України є правильною.
Посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , судове слідство проведено неповно, не об`єктивно та упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих і недостатніх, зібраних з порушенням вимог кримінально процесуального законодавства, доказах є безпідставними.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даній справі дотримано вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
Суд першої інстанції ретельно перевіряв у судовому засіданні доводи захисника - адвоката аналогічні тим, які викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 не винувата в інкримінованому їй злочині.
Так, зокрема, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 в необережному середньої тяжкості тілесного ушкодження, суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_8 , яка суду першої інстанції показала, що 22 серпня 2015 року, близько 18 години 30 хвилин, на території домогосподарства АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності їй та ОСОБА_6 , остання схопила її за руки та стала відтягувати від ринви, внаслідок чого спричинила їй тілесне ушкодження у вигляді перелому пальця лівої кисті.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні першої інстанції пояснила, що вона бачила, як 22 серпня 2015 року, близько 18 години 30 хвилин, на території домогосподарства АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 схопила за пальці лівої руки ОСОБА_8 та відтягнула її від ринви. При цьому вона чула як ОСОБА_8 скрикнула від болю.
Крім показань потерпілої, свідка , вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- висновком судово медичного експерта № 248 від 08.10.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 були спричинені середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого консолідуючого внутрішнє суглобного перелому кінцевої фаланги четвертого пальця лівої кисті з наявністю травматичного артриту в цій же ділянці.
Даний перелом утворився від дії твердого тупого предмета, можливо 22.08.2015 року, при обставинах, вказаних потерпілою.
Дані тілесні ушкодження могли утворитися 22.08.2015 року за обставин, вказаних потерпілою, і відносяться вони до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я, більше 21 дня.

Допитаний в судовому засіданні першоїі станції судово медичний експерт ОСОБА_13 зазначив, що судово- медична експертиза проводилась на підставі медичної картки амбулаторно хворого №160333 на ім`я ОСОБА_8 , та рентгенознімку пальців лівої кисті в двох проекціях на ім`я ОСОБА_8 експертом було встановлено, що у ОСОБА_8 був виявлений закритий консолідуючий внутрішнє- суглобий перелом кінцевої фаланги четвертого пальця лівої кисті з наявністю травматичного артриту в цій же ділянці.
Даний перелом, як зазначив експерт, утворився від дії твердого тупого предмета, що можливо утворились 22.08.2015 року, та відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більше ніж 21 день.
Як вірно зазначено в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 звернулась в правоохоронні органи із заявою про скоєний злочин 18 вересня 2015 року і в цей же час звернулась за медичною допомогою, і дані обставини не оспорювались учасниками процесу.
Разом з тим, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначила, що із обвинуваченою ОСОБА_6 вона перебуває в родинних відносинах, і спір про власність у них існує багато років.
Після того, як ОСОБА_6 зламала їй пальця, вона не мала наміру звертатись в медичну установу, так як вважала, що в наявності існує забій, так як рука була опухлою, а палець синів.
Лише після встановлення, що у неї перелом, вона звернулась в поліцію, та в медичну установу.
Слід зазначити, що суд відео файл «VID- 3838», який був оглянутий судом першої інстанції, визнав належним доказом, зібраним з дотримання вимог законів.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 86 КПК України, - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК.
Визнаючи даний доказ допустимим, суд першої інстанції послався на ті обставини, що сторони кримінального провадження погодились, щоб відео файл був визнаний допустимим доказом. Даний доказ свідчить про існування тривалих, неприязних відносин між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_8 , які виражаються у взаємних образах та відповідно спору за ринву, та існування фізичного контакту між останніми.
Твердження в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_9 , що судом першої інстанції належним чином не роз`яснені права та обов`язки обвинуваченій, потерпілій, не відповідає дійсності, так як останнім під розписку повідомлені права та обов`язки та вручені пам`ятки ( а.с. 100-101).
Слід також зазначити, що пам`ятка про права та обов`язки вручена також прокурору та захисту (а.с102-104).
З`ясування думки учасників процесу про відкрите чи закрите слухання даного кримінального провадження, на які посилається захист у своєму провадженні, як на процесуальне порушення, судом не береться до уваги.
Розгляд справ у судах відбувається відкрито, крім випадків, установлених процесуальним законом ( ч.2 ст. 27 КПК України).
Закрите судове засідання проводиться, коли це необхідно для забезпечення охорони державної або іншої захищеної законом таємниці.
Невизнання ОСОБА_6 винуватості за ст. 128 КК України є, виключно, способом уникнення відповідальності за вчинене нею протизаконне діяння, тому суд розцінює це, як метод захисту обвинуваченої.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ст. 128 України, а також вірно звільнив останню від покарання.
Як вірно зазначено у вироку суду першої інстанції, санкція статті 128 КК України передбачає види покарань, як громадські роботи, виправні роботи та обмеження волі.
Відповідно до ст.ст. 56, 57, 61 КК України громадські роботи, виправні роботи, обмеження волі не можуть бути застосовані до осіб, що досягли пенсійного віку.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засуджену від покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час вчинення кримінального правопорушення та розгляду справи в суді досягла пенсійного віку.
За таких обставин ухвалений судом першої інстанції щодо ОСОБА_6 вирок є законним і обгрунтованим, а тому зміні чи скасуванню за поданими захисниками апеляційними скаргами не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: