Справа № 194/191/17
Номер провадження 1-кс/194/15/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року м. Тернівка

Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2017 року за №0000114 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське Ясинуватського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який на утриманні нікого не має, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 24.11.2015 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 76,104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, узгодженим з прокурором Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_6 , 18.02.2017 року приблизно о 23:00 год., біля автостанції, розташованої по вул. Маяковського 1-а в м. Тернівка Дніпропетровської області, діючи з корисливих мотивів вступив в злочину змову з ОСОБА_7 , спрямовану на напад з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_8 . З метою доведення своєї злочинної змови до кінця, ОСОБА_6 із застосовуванням фізичного насильства посадив ОСОБА_8 до автомобіля таксі марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , та відвезли

ОСОБА_8 до ділянки місцевості, розташованої біля проїжджої частини на відстані приблизно 700 метрів від м. Тернівка Дніпропетровської області, в бік с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, де продовжуючи реалізовувати свою злочину змову, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 нанесли не менш ніж по два удари ногами та кулаками рук по обличчю та голові ОСОБА_8 , після чого заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia-Lumia 620» imei НОМЕР_2 та грошовими коштами у сумі 100 гривень однією купюрою номіналом 100 гривень, чим спричинили останньому матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_8 та йому було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зникли, викраденим майном розпорядились на свій розсуд.

01.03.2017 року вказаний факт був зареєстрований до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 01.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

01.03.2017 року о 16:40 годині ОСОБА_6 був затриманий в порядку п.2 ч.1 ст. 208 КПК України.

01.03.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Під час допиту підозрюваний ОСОБА_6 відмовився давати свідчення, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Крім того 27.02.2017 року до Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_10 із повідомленням про те, що його син ОСОБА_8 з 22:00 години 18.02.2017 року не виходить на зв`язок, відсутній за місцем проживання протягом тривалого часу та на даний момент часу його місце знаходження невідоме.

Даний факт 27.02.2017 року був зареєстрований до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

01.03.2017 року кримінальні провадження №0000114 від 27.02.2017 року та №0000117 від 01.03.2017 року були об`єднанні в одне провадження за номером №0000114 від 27.02.2017 року.

В обґрунтування пред`явленої підозри, слідчий посилався на зібрані у кримінальному провадженні, внесене за № 0000114 від 27.02.2017 року докази: протокол огляду місця події від 01.03.2017 року, проведеного за участю ОСОБА_7 ; протокол огляду місця події від 01.03.2017 року, проведеного за участю ОСОБА_11 ; свідчення свідка ОСОБА_9 ; протокол слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_9 від 01.03.2017 року; протокол огляду автомобіля марки «DACIA-LOGAN 90L», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 01.03.2017 року; протокол огляду мобільного телефону марки «Nokia-Lumia 620» imei НОМЕР_2 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 01.03.2017 року; протокол пред`явлення речей для впізнання зі свідком ОСОБА_10 від 01.03.2017 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 ; а також на долучені до матеріалів клопотання під час судового засідання при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою: постанову про визнання речовими доказами від 02.03.2017 року; довідки до протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 01.03.2017 року; письмові пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 01.03.2017 року, даними ними під час досудового розслідування.

Також слідчий зазначив про достатність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та ймовірність продовження своєї злочинної діяльності. Таким чином, встановлено наявні ризики, які свідчать про неможливість запобігання вищезазначених ризиків, застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, в ньому наведених.

В судовому засіданні захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з посиланнями на необґрунтованість підозри, невірну кваліфікацію кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має зареєстроване місце проживання, а також численні порушення норм КПК України з боку органів досудового розслідування, зокрема, порушення права на захист при відібранні письмових пояснень від ОСОБА_6 01.03.2017 року.

Підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що дійсно, він 18.02.2017 року разом з ОСОБА_7 вирішили заволодіти мобільним телефоном та грошима ОСОБА_8 . Для цього, відвезли його на таксі сірого кольору за шахту «Тернівська» в бік с. Вербки, та по черзі наносили ОСОБА_8 побої. Потім вони попросили таксиста відчинити багажник, після чого запхали ОСОБА_8 до багажника та вирішили поїхати до річки на виїзді з м. Тернівка зі сторони с. Богданівка щоб там його залякати для того, щоб він не звертався до поліції. Приїхавши до річки, вони ще раз побили ОСОБА_8 та кинули на лід у річку. На той час на льоді було багато води. Чоловік намагався вилізти з води, однак він з ОСОБА_7 наносили йому удари та штовхали назад у воду. Коли він разом із ОСОБА_7 повертались на таксі додому, виїжджаючи з річки, ОСОБА_8 лежав головою вниз на льоді та вже не подавав ознаки життя. Проти задоволення клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також додав, що свідчення, дані ним на досудовому розслідуванні, а також його участь в слідчих діях, були добровільні без застосування з боку працівників поліції фізичного та психічного насильства.

Вислухавши підозрюваного, прокурора, слідчого, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан його здоров`я; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання; вчинення ним умисного злочину із застосуванням насильства до потерпілого, репутацію; його майновий стан.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000117 вбачається, що 01.03.2017 року внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за даним фактом з попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.187 КК України.

Постановою начальника Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області кримінальні провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 187 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження №0000114 від 27.02.2017 року.

01.03.2017 року о 16.40 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.03.2017 року ОСОБА_6 повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 187 КК України.

З наданих слідчим та досліджених в судовому засіданні доказів, зібраних в ході досудового розслідування, вбачається наявність обґрунтованої підозри, а саме з:

-протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 01.03.2017 року;

-протоколу огляду місця події від 01.03.2017 року за участю ОСОБА_9 ;

-протоколу проведення слідчого експерименту від 01.03.2017 року за участю ОСОБА_9 ,

-протоколу огляду предмету мобільного телефону «Nokia-Lumia 620» imei НОМЕР_2 від 01.03.2017 року за участю ОСОБА_7 ;

-протоколу огляду місця події від 01.03.2017 року за участю ОСОБА_7 ;

-протоколу огляду місця події від 01.03.2017 року за участю ОСОБА_6 ;

-протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2017 року разом із довідками до цих протоколів, де особою, якій пред`являються фотознімки для впізнання є свідок ОСОБА_9 від 01.03.2017 року ;

-протоколу пред`явлення ОСОБА_10 речей для впізнання від 01.03.2017 року;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 01.03.2017 року;

-протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 01.03.2017 року;

-письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 01.03.2017 року, даними ними під час досудового розслідування.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому злочину і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об'єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов'язана мати докази, достатні для пред'явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов'язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред'явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, де суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Окрім обґрунтованої підозри у відношенні ОСОБА_6 , при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує тяжкість покарання злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України за класифікацією злочинів відноситься до тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, також дані про особу підозрюваного та з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідки, а саме те, що підозрюваний раніше судимий, скоїв новий злочин в період іспитового строку за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 291, ч. 1 ст. 70, 76, 104 КК України, по якому йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 року, за що має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, не працевлаштований, не має постійного доходу, не одружений, є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, міцність соціальних зв`язків, не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, так як підозрюваний, знаходячись на волі, може прийняти заходів для переховування від органів розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя погоджується із слідчим та прокурором, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного є необхідним.

Згідно п.5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає клопотання обґрунтованим, докази, надані слідчим та прокурором, доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно бути задоволено.

Проте, клопотання слідчого в частині строку тримання під вартою підлягає частковому задоволенню, а саме встановивши строк тримання підозрюваного під вартою до 05 квітня 2017 року.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що показання підозрюваного були відібрані працівниками поліції з порушенням його права на захист, слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні показання підозрюваний давав добровільно та в присутності захисника, а тому вони ніяким чином не можуть впливати на розгляд клопотання.

Тому вважаю правильним обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається, оскільки ОСОБА_6 скоїв злочин із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 183 - 184, 193, 194, 196, 369 - 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське Ясинуватського району Донецької області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 квітня 2017 року.
Ухвала слідчого судді діє до 17-00 годин 05 квітня 2017 року, строк тримання під вартою обчислювати з 01 березня 2017 року з 16-40 годин.
Строк дії ухвали до 17-00 години 05 квітня 2017 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1