печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4977/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури номер 6 ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури номер 6 ОСОБА_4 та просив накласти арешт на майно, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на майно належить на праві власності ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 . Слідчий посилався на таке: у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0000015 від 26 січня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені в ході досудового слідства особи шляхом обману та зловживання довірою, виготовивши та використавши підроблені документи, залучивши до цього підставних осіб, переоформили право власності та заволоділи квартирою номер АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які мешкають за кордоном. 23 грудня 2015 року в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 посвідчено право на вказану квартиру за ОСОБА_9 на підставі неіснуючого договору купівлі-продажу 3777-921, виданого 02 квітня 1998 року товарною будівельно-паливною біржею «Українська біржа» та з використанням неіснуючого свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , номер запису про право власності: 12713298, індексний номер рішення 27439086 та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 на ОСОБА_5 , номер запису про право власності 12714420, індексний номер рішення 27439086.Відповідно до інформації наданої відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, реєстрація смерті гр.. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділу не проводилась /лист номер 540/03.3-19 від 26 лютого 2016 року/. Відповідно до інформації, наданої Печерським районним відділом ГУМВС України в місті Києві гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 не документувався паспортом громадянина в Печерському РВ ГУ ДМС України в місті Києві /лист номер 7/3188 від 31 грудня 2016 року/. Також в ході досудового розслідування встановлено, що документи, які використовувались під час купівлі-продажу квартири 23 грудня 2015 року, а саме: технічний паспорт та інформаційна довідка, відповідно до листа номер 062/14-16525 /И-2016/, Київським міським бюро технічної інвентаризації КП КМР не видавались. Під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 показала. що разом з мамою ОСОБА_7 проживають за кордоном у місті Варшава Польща та мають у власності квартиру номер АДРЕСА_1 , за якою доглядають та сплачують всі комунальні послуги сусіди. Вказану квартиру вони нікому не продавали та з цього приводу ніякі договори не укладали й не підписували. Її мама ОСОБА_7 жива та мешкає разом з нею й свідоцтво про її смерть не оформлювалось. Вважає, що вказані документи були підроблені невідомими особами з метою заволодіти їх квартирою та правом власності на неї. На даний час слідством проводиться комплекс слідчих /розшукових/ дій, направлених на встановлення місця перебування осіб, дії яких були спрямовані на шахрайське заволодіння вказаним вище майном, тому відсутність повідомлення про підозру у вказаному провадженні не може бути підставою для від мови у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, враховуючи те, що квартира є предметом кримінального правопорушення. У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, заслухавши слідчого, прийшов до наступного: у провадженні СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві знаходяться матеріали кримінального провадження номер 0000015 від 26 січня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. З матеріалів, наданих слідчим, не вбачається підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 за наступних підстав: відповідно до даних паспорту ОСОБА_10 , остання досягла 92 років. Відсутні офіційні данні про те, чи жива ОСОБА_10 . Не вилучені та не отримані досудовим слідством відомості з пенсійного фонду щодо виплати останній пенсії, чи припинення її виплати та з яких підстав. Відсутні будь-які документи, що підтверджують правову підставу та фактичне проживання вказаної особи в Польщі. Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, 01 квітня 1998 року на товарній будівельно-топливній біржі «Українська біржа» на підставі Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року було укладено біржовий контракт, на підставі якого та у відповідності до ст. 15 вищезазначеного Закону 02 квітня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_9 купив квартиру номер АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено на Товарній будівельно-топливній біржі «Українська біржа» в особі її Генерального директора ОСОБА_11 , реєстраційний номер 3777-921. Крім того, вказаний договір зареєстрований БТІ міста Києва 17 квітня 1998 року начальником ОСОБА_12 в реєстровій книзі номер 114-114 за реєстраційним номером 7302. За вказаним договором продавці отримали від покупця грошову суму до підписання договору. Саме обставина підтверджена інформаційною довідкою КП БТІ Київської міської державної адміністрації від 09 грудня 2015 року /а.с. 38/, підписаною начальником ОСОБА_13 /виконавець ОСОБА_14 телефон 278-21-67/. Право власності ОСОБА_9 підтверджується і витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 44/. Довідку Головного територіального управління юстиції в місті Києві від 04 квітня 2016 року номер 8769/0/11-16 про відсутність в ЄДРПОУ Товарної будівельно-паливної біржі «Українська біржа» не можна приймати до уваги, оскільки такі дані видані станом на 04 квітня 2016 року, а угода укладена в 1998 році, крім того, в запиті навіть відсутній ідентифікаційний номер вказаної юридичної особи. Також це стосується і листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Крім того, в матеріалах, доданих до клопотання взагалі відсутні дані щодо витребування матеріалів Товарної будівельно-паливної біржі «Українська біржа» з державного архіву, оскільки вказані біржі були ліквідовані у зв,язку з внесенням змін до Закону України «Про товарні біржі». Не витребувано з БТІ належним чином оформлену та прошиту інвентарну справу на вказану квартиру, реєстраційну книгу, книгу запитів на видачу довідки на відчуження квартири, квитанції на оплату судового збору. Заявником взагалі не надано жодної квитанції на оплату комунальних послуг, не вказано осіб, яким було доручено проводили оплату комунальних послуг, чи залишали ключі від квартири власники під час виїзду за кордон; Не з`ясовано, де знаходяться ключі від квартири, скільки разів та коли приїздили ОСОБА_6 та ОСОБА_10 до Києва, причини; чи видавалися довіреності ОСОБА_6 чи ОСОБА_10 одна одній чи іншим особам в 1998 році на відчуження квартири, чи укладався ними чи одним з них біржовий контракт 01 квітня 1998 року з Товарною будівельно-топливною біржею «Українська біржа». В матеріалах, доданих до клопотання відсутні копії паспортів громадян України ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , належним чином завірені слідчим, з чого вбачається, що свідчому не були пред,явлені оригінали вказаних паспортів. Слідчим органом не надано до клопотання документ, який підтверджує строк та місце проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_6 за межами України, документи, що свідчать про час та період перетинання вказаними особами меж України. Досудовим органом не додано до клопотання даних про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та постановки на реєстраційний облік, оскільки відповідно до довідки з місця проживання про склад сім,ї та прописку /форма номер 3/ від 18 грудня 2015 року /а.с.37/ зазначено, що у вказаній квартирі проживає та зареєстрований ОСОБА_9 , крім того, зазначено, що борг станом на 18 грудня 2015 року складає 2350 гривень. Досудовим органом не додано довідку з Управління Пенсійного Фонду про виплату чи припинення виплати пенсії /з вказанням причини/ ОСОБА_10 .

Підозра жодній особі на час подання клопотання не пред,явлена.

Відповідно до статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В той же час згідно із частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви, стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, винесення рішень може ґрунтуватися лише на достатніх доказах. Обґрунтованість рішення не може розглядатися без оцінки достатності доказів для досягнення того рівня знань про обставини справи, який вимагається для цього рішення. Достатність доказів утворюють належні, допустимі та достовірні докази.
При розгляді вказаного клопотання слідчого, слідчий суддя приймає до уваги законні особи, що звернулася з заявою про скоєння кримінального правопорушення не можуть бути досліджені належним чином докази на предмет їх допустимості, достовірності та належності, оскільки вони взагалі не надані. Жодний документ слідчим не завірений, їх оригінали слідчому судді також не надані. Бівльш того, навіть не витребувана довідка адресного бюро про реєстрацію вказаних осіб.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінально процесуального кодексу України (надалі КПК України), є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.
Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року зазначає: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, у слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що певними особами було вчинено кримінальне правопорушення, та відсутні підстави накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України пр аво власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Аналогічне питання розглядалося Верховним судом України в постанові № 6-26цс13 від 15 березня 2013 року, предметом перегляду якого стала суперечка за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження.

Вищезазначений транспортний засіб, вказаний в клопотанні, не перебуває в угоні, на нього не прептенждують інші особи, він не перебуває у власності особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову в даному кримінальному провадженні. Таким чином, відповідно до ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, а інше слідчому судді не надано.

На час розгляду справи досудовим слідством не надано будь-яких доказів щодо власника вказаної квартири за останнім договором купівлі-продажу, який являється об`єктом кваліфікації у кримінальному провадженні, щодо причетності власника вказаної квартири до кримінальних правопорушень

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного об`єкту нерухомості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31 Конституції України, ст. ст. 107, 108, ст.ст. 167, 170, 171, 172, 309, КПК України, слідчий судя

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури номер 6 ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд міста Києва протягом п`яти днів після її оголошення.

Слідчий суддя