Справа № 450/1573/16-к Провадження № 1-кп/450/48/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :
головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001233 від 05.09.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Борщовичі Пустомитівського району Львівської області, українець, громадянин України, освіта середня, непрацюючий, не інвалід, одружений, маючий на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 31 серпня 2014 року приблизно о 23год.00хв. перебуваючи поблизу магазину-бару «Морозиво» в с.Ямпіль Пустомитівського району Львівської області будучи в стані алкогольного сп`яніння на підґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 під час бійки із останнім вкусив зубами за ніс ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 74 від 29.04.2016р. на момент проведення комісійної експертизи у ОСОБА_7 виявлено наслідки травми носа у вигляді: дефекту м`яких тканин кінчика носа, рубців і після травматичної деформації передьої частини носової переділки (колюмели) і передньої чатини крил носа. Отримана ОСОБА_7 травма носа є невиправною, так як потребує косметично-пластичного хірургічного лікування і може бути розцінена як тяжке тілесне ушкодження, якщо буде визнана такою, що знівечила обличчя (п.2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»). Рубці являються слідами загоєних ран, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Характер ушкоджень в ділянці носа ОСОБА_7 можуть свідчити, що вони спричинені потерпілому внаслідок укусу зубами. Локалізація рубцевої після травматичної деформації передньої частини носової переділки (колюмели) і передньої частини крил носа, відповідає анатомічній ділянці переднього носового клапана- основного регулятора потоку повітря, котре проходить через ніс. З огляду на це ОСОБА_7 необхідно провести операційну корекцію передніх відділів носа, як з естетичного так і з функціонального погляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав частково в частині завдання потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, однак не погодився з правовою кваліфікацією його дій. Надав суду наступні покази: 31.08.2014р. зайшов в бар в с.Ямпіль, де підсів за столик за яким сидів знайомий йому потерпілий ОСОБА_7 із ОСОБА_9 . Разом вживали алкогольні напої. Невдовзі в бар зайшли дружина потерпілого з родичкою, в якої обвинувачений запитав чому вона так пізно ходить по барах. Через деякий час жінки вийшли з бару, у обвинуваченого з потерпілим виникла сварка та потерпілий вдарив обвинуваченого, потім бійка продовжилась на вулиці, внаслідок чого обоє впали на землю. Так як обвинувачений не міг впоратись з потерпілим, вдався до укусу, проте не зрозумів, яку ділянку тіла потерпілого кусає. З місця події його забрала дружина. На наступний день намагався зателефонувати потерпілому, проте був відсутній зв`язок. Через день зателефонувала сестра потерпілого, повідомила що відбулось та наслідки. З боку родичів потерпілого надходили вимоги щодо сплати грошей, з цього приводу обвинувачений відмовився. Розкаюється у тому, що заподіяв, однак не має наміру відшкодовувати шкоду, оскільки вважає, що все відбулись з вини обох учасників даної події.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що ввечері 31.08.2014р. в с.Ямпіль перебував в барі із своїм другом ОСОБА_9 . До них підсів знайомий ОСОБА_5 , разом вживали алкогольні напої. Через деякий час в бар зайшла його дружина з родичкою. ОСОБА_5 почав словесно чіплятись до останніх, що не сподобалось потерпілому і невдовзі, після того, як жінки вийшли з бару, потерпілий вдарив ОСОБА_5 . Пізніше бійка продовжилась на вулиці, обоє наносили удари, шарпались та впали на землю продовжуючи боротись і в якийсь момент відчув біль. Як було припинено бійку не пам`ятає, побачив відкушений кінчик носа. Пам`ятає, що ОСОБА_9 на вулиці намагався розборонити їх. Через деякий час поїхав в лікарню, де йому пришили кінчик носа. Через півтора-два тижні проведено хірургічну операцію та перебував на лікуванні. Потребує подальшого хірургічного лікування. Звертався до обвинуваченого з питання відшкодування завданої шкоди, однак останній відмовився.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 31.08.2014р. ввечері дружина потерпілого перебувала у неї вдома. Вони вирішили зайти в бар, в якому перебував ОСОБА_7 . Разом з ними була також сестра потерпілого. В барі вони побачили за столиком ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 та підійшли до них. ОСОБА_5 словесно чіплявся до сестри потерпілого. Пізніше взяли ключі від автомобіля в ОСОБА_7 та поїхали в інший бар. Через деякий час вона отримала телефонний дзвінок та знайома ОСОБА_11 повідомила, що сталась бійка. ОСОБА_9 привіз травмованого ОСОБА_7 , та вони з дружиною потерпілого викликали таксі для того, щоб доставити потерпілого до лікарні. У лікарні на Ужгородській потерпілому була надана медична допомога.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

В силу вимог ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України суд вважає невірною, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя №6 від 17.01.1995 року,судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості і механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним.

Наведене кореспондується з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.27 постанови № 2 від 7 лютого 2003 року „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", згідно яких, визначення наявності знівечення обличчя є компетенцією суду.

Умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя слід вважати за одночасної наявності двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання.

Отже, знівечення обличчя визначається стосовно будь-якої потерпілої особи, виходячи з естетичної оцінки нормального вигляду обличчя, та має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду.

Як вбачається з висновку експерта №89/2016-мк фото фіксації рубців на обличчі ОСОБА_7 , на кінчику носа потерпілого є незначний рубець, який є одного кольору з обличчям.
Оцінюючи зовнішній вигляд ОСОБА_7 на момент судового засідання, виходячи із загальноприйнятих уявлень про зовнішній вигляд людини, суд вважає, що локалізація тілесного ушкодження у потерпілого, не характерна для знівечення обличчя. Наявність рубця в області кінчика носа ОСОБА_7 , не тягне за собою деформацію носа в цілому, не притягує до себе увагу оточуючих, з невеликої відстані є непомітним та не викликає відрази при погляді на обличчя потерпілого.

Тому, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, на момент розгляду справи, виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, суд приходить до переконанню, що хоча тілесні ушкодження спричиненні потерпілому на обличчі є непоправними, але вони не знівечують його обличчя і тому в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину передбачений ст.121 ч.1 КК України, а його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України.

У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, сприяння органам досудового розслідування у розслідуванні кримінального провадження.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, який вину у вчиненні злочину частково визнає, розкаявся, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений обвинуваченим злочин у виді штрафу.

Потерпілим ОСОБА_7 в межах даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в його користь, заподіяної злочином, моральної шкоди в сумі 300 000 грн., яку обґрунтував тим, що йому злочинними діями обвинуваченого заподіяно значного фізичного болю, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я і життя. В подальшому був змушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням. Впродовж періоду лікування був непрацездатним. Наслідки перенесеної травми призвели до порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, дратівливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживаннях, емоційної напруги, невпевненості в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривоги з приводу майбутнього, тобто завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні підтримали заявлений цивільний позов. Обвинувачений, захисник обвинуваченого щодо задоволення цивільного позову заперечили вважаючи такий необґрунтованим.

Суд вважає, що заявлені потерпілим вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Внаслідок ушкодження здоров`я з вини обвинуваченого, потерпілий отримав непоправну травму обличчя, у зв`язку із чим і перебував на лікуванні з хірургічним втручанням, що, на думку суду, безумовно супроводжувалось фізичними та моральними стражданнями.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Критерії визначення розміру компенсації моральної шкоди прописані в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про компенсацію моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, згідно із п. 9 якої, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

З огляду на викладені критерії та зважаючи на фізичні та моральні страждання потерпілого, якому спричинене тілесне ушкодження за ознакою непоправної травми обличчя, з приводу якого він певний час знаходився на лікуванні з хірургічним втручанням, та таке лікування на даний час до кінця не завершене, а так само тривалість його моральних переживань, викликаних втратою звичного йому способу життя, соціальних зв`язків, переживаннях через свій зовнішній вигляд, суд вважає, що сума в розмірі 15 000,00 гривень буде розумним та справедливим розміром компенсації, перенесених потерпілим ОСОБА_7 моральних страждань.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Сторони клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу не заявляли.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 368-371, 373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн.( одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) в дохід держави

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмір 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_7 - відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1