ун. № 759/4830/16-к
пр. № 1-кп/759/410/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006615, відносно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Сумської обл., громадянки України, освіта середня-спеціальна, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

обвинувачена - ОСОБА_4 ,

інші учасники: потерпіла - ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 05.07.2015, приблизно о 21 год. 30 хв., знаходилась на 1-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , в цей час на 1-й поверх даного будинку спустилася на ліфті раніше відома їй ОСОБА_10 . Побачивши, як ОСОБА_10 вийшла з ліфту, ОСОБА_4 нічого не пояснюючи, відчуваючи до ОСОБА_10 раптово виниклу неприязнь, підійшла до останньої та почала наносити їй удари руками по обличчю, після чого однією рукою схопила за шию, а іншою продовжила наносити удари по обличчю та тілу ОСОБА_10 .. Потім, поваливши ОСОБА_10 на підлогу, ОСОБА_4 продовжила наносити останній тілесні ушкодження ногами, наносячи удари в область тулуба, завдавши ОСОБА_10 в загальній кількості не менш 8-9 ударів та заподіявши останній легкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засідання обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині не визнала та суду показала, що 05.07.2015р. поверталась додому на АДРЕСА_2 приблизно о 21.00год., зайшла до свого під`їзду №5 та стала чекати ліфт. Коли приїхав ліфт з нього вийшла ОСОБА_10 та зачепила її плечем. Вона окликнула потерпілу, але та, напевно, не почула, тому вона доторкнулась до спини потерпілої рукою, зачепивши волосся. Потерпіла повернулась та махнула рукою, при цьому подряпавши її від грудей до шиї, порвала ланцюжок. Після цього вона нахилилась зібрати ланцюжок, який розсипався, а потерпіла побігла в напрямку ліфта, стала в кутку, почала кричати та вимагати викликати поліцію. Повз проходили сусіди: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вона почала викликати поліцію, проте потерпіла підбігла до неї та рукою вибила телефон, який впав та розбився, і побігла в ліфт, яким піднялась наверх. В цей момент з іншого ліфта вийшов ОСОБА_13 , який запитав, що сталось. Вона все пояснила, зокрема, що це кричала ОСОБА_10 . Через декілька хвилин на ліфті спустилась ОСОБА_10 та вибігла на двір. Даний конфлікт бачили консьєржка ОСОБА_14 та сусід, а ті свідки, які були допитані в суді очевидцями конфлікту не були. З потерпілою ОСОБА_10 у неї давній конфлікт, оскільки вона зустрічається із її колишнім чоловіком, часто їй погрожувала, ображала, неприязних відносин до потерпілої не має. Звідки у потерпілої виявились тілесні ушкодження не знає, а вона нікуди не зверталась для того, щоб зафіксувати ушкодження, які були нанесені їй потерпілою.

Цивільний позов ОСОБА_10 не визнає у повному обсязі, вважає примирення між ними неможливим.

Згідно з правилами п.1 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальне провадження щодо злочину, передбаченого ст.125 КК України, відноситься до категорій кримінальних проваджень, які здійснюються у формі приватного обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_10 підтримала обвинувачення в суді, у зв`язку з чим набула всіх прав сторони обвинувачення під час судового розгляду.

Згідно з вимогами ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 05.07.2015р. приблизно о 21.30год. вона, вийшовши з ліфта у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , побачила ОСОБА_4 , яка розмовляла з консьєржкою. Раптом остання, сказавши: « ОСОБА_15 , ось і наречена», нецензурно висловлюючись, не зреагувавши на зауваження, напала на неї, почала її бити. Що викликало таку поведінку потерпілої не розуміє, припускає, що ОСОБА_4 вважала, що у неї з її чоловіком були відносини, що не відповідає дійсності. Обвинувачена била сильно, спочатку схопила за волосся одною рукою, а іншої нанесла удар по обличчю. Всього нанесла близько 10 ударів, від яких вона впала на підлогу, а обвинувачена продовжувала її бити, лаялась, погрожувала вбити. Вона, потерпіла, кричала, закривалась від ударів руками, була у стані шоку. Консьєржка намагалась відтягнути обвинувачену, на крики прибігли люди, зокрема її, потерпілої, подруга, син обвинуваченої та інші люди. Потім вона вибігла до запасного виходу, але ОСОБА_4 все одно намагалась її вдарити, погрожувала їй. Раніше конфліктів з обвинуваченою не було, вона є її сусідкою, бачились вони дуже рідко. Ланцюжка з обвинуваченої не зривала.

Цивільний позов підтримує в повному обсязі, заподіяна матеріальна шкода -це витрати на ліки, які були необхідні для лікування внаслідок побиття та транспортні витрати. На даний час продовжує лікування, після цих подій у неї трапляються нервові зриви, погіршився стан здоров`я, що впливає в тому числі на виконання нею своїх обов`язків на роботі. Крім того, їй була спричинена і моральна шкода, що виразилась у душевних стражданнях, в тому числі обвинувачена серед сусідів поширює плітки про неї, а вона боїться без супроводу заходити до будинку. Примирення між ними вважає неможливим.

Також судом безпосередньо допитані свідки сторони обвинувачення.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що 05.07.2015р. зустріла ОСОБА_17 , разом вони проїхали до потерпілої додому на вул.Уборевича. ОСОБА_10 піднялась до себе в квартиру, а вона залишилась чекати її біля під`їзду. Через приблизно 20хв. почула крики, з під`їзду вибігла консьєржка та почала кликати на допомогу. Забігши у під`їзд, побачила, що ОСОБА_10 лежить на підлозі, а обвинувачена б`є її по голові руками, ногами по тулубу та ногам, ображає та погрожує вбити, вважаючи, що між потерпілої та чоловіком обвинуваченої є якісь відносини. Двоє хлопців, які були також там присутні, відтягли ОСОБА_4 , а вона забрала потерпілу та вивела на вулицю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що точну дату не пам`ятає, ввечері, коли він повертався додому консьєржка повідомила йому, що у під`їзді виник конфлікт. Зайшовши в під`їзд, почув жіночі крики, бачив ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та інших людей, кого саме не пам`ятає. Самої бійки не бачив, тілесних пошкоджень на ОСОБА_10 не помітив, коли вона виходила з ліфта, то була, на його думку, збуджена через конфлікт.

Свідок ОСОБА_19 , допитана в судовому засіданні за клопотанням потерпілої, показала, що 05.07.2015р., приблизно о 21.30год., вона бачила конфлікт між обвинуваченою та ОСОБА_10 , з яким раніше не була знайома. Конфлікт відбувався у під`їзді будинку по АДРЕСА_2 . Почула крики, підійшла і побачила, що ОСОБА_4 наносить тілесні ушкодження ОСОБА_10 , а також нецензурно лається. Обвинувачена била потерпілу об решітку, руками в голову, коліном в живіт. Потерпіла ударів не наносила. Ці події вона бачила через решітку дверей запасного виходу, потім коли вона оббігла будинок, то бачила, що ОСОБА_4 тримали двоє хлопців, а ОСОБА_10 лежала на підлозі, їй вже допомагали люди. Помітила, що потерпіла має тілесні пошкодження, зокрема, синці, подряпини, шия червона та ін. Вона, як свідок даних подій, залишила свої координати потерпілій.

Судом безпосередньо досліджений в судовому засіданні висновок судово-медичної експертизи №1744/е від 18.01.2016, відповідно до якого під час проведення 06.07.2015 судово-медичного огляду у ОСОБА_10 були виявлені такі тілесні ушкодження: - синці - смугоподібної форми: на передній поверхні шиї по передній серединній лінії тіла у верхній третині (2,5x1,3(см); на передньо-боковій поверхні шиї зліва у нижній третині (0,3x1,8(см); 2 овально-круглої форми синця - на внутрішній поверхні лівого плеча у середній третині по одній горизонтальній лінії (1,7х1,5(см) та 1,0х0,7(см); синці овально-круглої та овальної форми - на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині, на передній поверхні лівого ліктьового суглоба, на внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині, на задній його поверхні у середній та нижній третинах (2) - (розмірами від 0,5х0,7(см) до 1,8х2,2(см)); овально-круглої форми синець - на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині (3,0х3,5(см). Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворились від, щонайменш, 8-9 кратної дії (за рахунок ударної дії тупих твердих предметів), утворились щонайменш за 1 добу від моменту огляду, тобто 05.07.2015 та відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с.56-60).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Так, стороною захисту в судовому засіданні не оспорювалось те, що дійсно 05.07.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 був конфлікт, однак, на думку захисту, належні докази вини обвинуваченої у вчиненні злочину відсутні, а показання потерпілої в суді мають розбіжності з тими показами, які були дані неї під час досудового розслідування, показання допитаних свідків не відповідають обставинам справи.

Суд не може погодитись із такими твердженнями сторони захисту, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 05.07.2015 за обставинами, встановленими судом, ОСОБА_4 заподіяла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Так, показання потерпілої не суперечать висновку судово-медичної експертизи, є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_4 причетною до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

Розбіжності у показаннях свідків щодо одягу потерпілої не спростовують вину обвинуваченої, а стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин вчинення злочину, показання ОСОБА_4 про те, що вона не наносила жодного удару ОСОБА_10 , а потерпіла її оговорює, суд вважає недоведеними та оцінює критично, оскільки зазначені обвинуваченою обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, її захисна версія жодним доказом не підтверджена, як і не встановлена в судовому засіданні.

Отже, розглянувши справу у межах пред`явленого обвинувачення, суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікація її дій за ч.1 ст.125 КК України вірна, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_10 легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, відношення до скоєного, особу обвинуваченої який раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, думку потерпілої з приводу призначення покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 суд приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_10 , з урахуванням уточнень, у відшкодування матеріальної шкоди просить стягнути з обвинуваченої 2132,07грн. витрат на придбання ліків, а також 1149,86грн. транспортних витрат. На підтвердження позовних вимог, цивільним позивачем надано товарні та фіскальні чеки, де зафіксовані найменування ліків та їх вартість. Однак, як вбачається з виписок з амбулаторної картки ОСОБА_10 , вона дійсно 06.07.2015, 09.07.2015, 13.07.2015, 16.07.2015, 17.07.2015 зверталась до лікаря та за його призначенням було рекомендовано лікування з визначенням необхідних медичних препаратів. Дослідивши надані докази на підтвердження придбання ліків, суд приходить до висновку про те, що в межах розгляду даного кримінального провадження, суд позбавлений можливості перевірити та встановити, що перелік придбаних ліків, тривалість їх прийому був необхідним для потерпілої для лікування наслідків заподіяння їй 05.07.2015 легких тілесних ушкоджень, в тому числі і щодо відшкодування транспортних витрат. Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає залишенню без розгляду з одночасним роз`ясненням права звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що цивільний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок подій 05.07.2015 та дій обвинуваченої, потерпілій заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, тривалістю вимушених змін у житті, необхідності перебувати на лікарняному у зв`язку видимими тілесними ушкодженнями, а тому приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 необхідно стягнути 2000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 - 2000 ( дві тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: