н/п 1-кп/490/394/2017
В И Р О К
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, Сторони кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
29 квітня 2016 року громадянин ОСОБА_3 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2016 № 100 матрос ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 2-го розрахунку 1-го артилерійського взводу 2-ї артилерійської батареї військової частини.
29 серпня 2016 року о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 30 листопада 2016 року о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу, вчиненні в умовах особливого періоду, за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він дійсно був відсутній у військовій частині та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки потрібно було допомогти батькам. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, він добровільно звернувся до військової прокуратури. У вчиненому щиро кається.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015 року).
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, та те, що він брав участь в АТО. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
У сукупності, наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_3 злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає можливим на підставі ч.1 ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст. 407 КК України, та визначити покарання у вигляді арешту строком на 2 місяці.
Зважаючи на тривалість ухилення ОСОБА_3 від військової служби (близько 3 місяців), суд вважає зазначене покарання таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину, та таким, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався. Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання застосувавши ст.69 КК України та ст. 60 КК України, у виді арешту строком на 2 (два) місяці, з відбуванням покарання на гауптвахті.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору. Суддя ОСОБА_1