АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 626/64/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1202/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне позбавлення волі або викрадення людини
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимий,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 146 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та зобов`язано його не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Цим же вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 146 та ч.3 ст. 357 КК України та призначено йому покарання, за ч.2 ст. 146 КК України - у виді обмеження волі строком на два роки, за ч.3 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік, за правилами ч.І ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2(два) роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік та зобов`язано його не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
27.02.2017 року між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст. ст.. 468, 469, 471 КПК України були укладені угоди про примирення.
Згідно даних угод сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 146 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. З ст. 345 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинні понести обвинувачені.
Так, ОСОБА_7 сторони узгодили покарання у виді одного року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання із випробуванням, а ОСОБА_8 - за ч.З ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч.2 ст. 146 КК України - у виді двох років обмеження волі, за правилами ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно узгодили призначення йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки із застосування ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання із випробуванням.
На цей вирок суду подана апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області, в якій він просить вирок відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону судом та неправильним застосуванням кримінального закону в частині призначеного ОСОБА_7 покарання. Вказує , що судом не перевірено угоду на відповідність закону, покарання ОСОБА_7 призначено у вигляді обмеження волі, яке не може біти застосовано до нього як до інваліда 2 групи.
В своїх запереченнях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисник просять залишити апеляційну скаргу заступника прокурора області без задоволення, вказують на неможливість оскарження ним вироку на підставі угоди.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу про скасування вироку суду першої інстанції та просив направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції, засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Справу розглянуто судом першої інстанції з урахуванням положень ст. 474 КПК України. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_11 з кожним із обвинувачених було укладено під час судового розгляду. Суд затвердив обидві угоди та ухвалив вирок, яким призначив узгоджене сторонами покарання обвинуваченим із звільненням від його відбування з випробуванням.
Дослідивши під час апеляційного розгляду угоду про примирення потерпілого із ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що вона за своїм змістом не відповідає вимогам кримінального закону, виходячи із наступного.
За змістом угоди сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_7 саме у вигляді обмеження волі, що передбачене санкцією статті кримінального кодексу. Проте угодою не враховано істотні для даного кримінального провадження обставини , зокрема такі істотні критерії, які необхідні для забезпечення індивідуалізації, гуманності і справедливості узгодженого сторонами покарання.
Відповідно до змісту ст. 3 КК України караність діяння , тобто вид і розмір покарання ,що підлягає застосуванню до особи, яка вчинила злочин, та правила призначення покарання визначаються кримінальним законом.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 65 КК України при визначенні покарання треба враховувати не тільки ступінь тяжкості вчиненого злочину, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й дані про особу винного. Особі , яка вчинила злочин, суд зобов`язаний призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Зміст покарання становить позбавлення або обмеження прав і свобод особи , засудженої за вчинення злочину, яке повинно мати конкретний вираз і повинно бути належним чином обґрунтованим.
Оскільки відбування покарання обмеження волі пов`язане з обов`язковим залученням засудженого до праці, закон (ч.3 ст.61 КК України) обмежує можливість його застосування, встановлюючи, що воно не може бути призначене ,зокрема, інвалідам першої та другої груп. Угодою про примирення зазначена обставина не врахована.
Відповідно до положень ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків та його мотивувальна частина повинна містити також мотиви , з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону. Вирок Красноградського районного суду на підставі угоди з ОСОБА_7 таких мотивів не містить. Судом також не враховано, що зазначена угода про примирення, не підлягає затвердженню , так як суперечить вимогам кримінального закону щодо застосування до особи, визнаної за вироком винною, покарання, яке не може бути їй призначене у вигляді обмеження волі.
Тому колегія суддів вважає , що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, ухваливши вирок на підставі зазначеної угоди, що є безумовною підставою для скасування судового рішення згідно ст.. 409 КПК України .
За даними, відображеними в журналі судового засідання та зафіксованими на технічному носії інформації, вбачається, що законність угоди в судовому засіданні не оспорювалась ніким, в т.ч. прокурором у кримінальному провадженні. Проте ці обставини оспорюються заступником прокурора Харківської області, який не приймав участі в судовому розгляді , але відповідно до ч.4 ст. 36 КПК України наділений правом на апеляційне оскарження.
З огляду на практику Європейського Суду з прав людини, якщо національний суд припустився процесуальної помилки , яка позначилася на справедливості відповідного судового розгляду , і після цього не виправив її, у такому випадку матиме місце порушення статті 6 Конвенції ( справа Леоні проти Італії, 2000 рік).
За таких обставин, вимоги апеляційної скарги прокурора в частині скасування вироку є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, проте апеляційний суд не в змозі ухвалити свій вирок.
Наведені вище порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, не відносяться до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачений п.2 ч.1 ст.7 КПК України принцип законності.
Недодержання судом загальних засад кримінального провадження призвело до порушення порядку кримінального провадження, перешкоджало забезпеченню виконання його завдань, визначених ст.. 2 КПК України щодо застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.
З метою забезпечення саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції, виділивши в окреме провадження матеріали справи в цій частині.
Разом із тим апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо неправильного засудження обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому вирок в цій частині колегія суддів залишає без змін.
При новому судовому розгляді у загальному порядку суду першої інстанції звернути увагу на обставини, наведені в тексті зазначеної ухвали, дати належну правову кваліфікацію діям ОСОБА_7 та призначити йому покарання з дотриманням положень ст..ст.61,65 КК України, в разі необхідності посиливши покарання .
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, ст.ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 27 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати та в цій частині призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, виділивши матеріали в окреме провадження.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення .

Головуючий-
Судді