АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2156/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/88/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області 12 квітня 2017 р. апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської обл. від 13 січня 2017 р. про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на Постанову Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким, згідно якої умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи, що засуджений ОСОБА_6 , на думку суду, не відповідав зазначеним вимогам, а саме: за час утримання у слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав, за період відбування покарання у Копичинецькій ВК характеризувався негативно, допустив два порушення установленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення, одне з яких не погашене, на виробництві установи з січня по жовтень 2016 року ні 100% норми виробітку, ні перевищення цієї норми ним виконано не було, мав одне заохочення, судом було відмовлено у задоволенні клопотання останнього про умовно-дострокове звільнення саме з підстав, що засуджений не довів свого виправлення, а тому не заслуговував на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою задовольнити його апеляційну скаргу, та із застосуванням статті 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання.

Ухвалу суду вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що на момент звернення до Гусятинського районного суду із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення (27.10.2016 року) він непогашених стягнень не мав.

Крім того, вказує, що не мав він таких стягнень і станом на 08 листопада 2016 року, коли відбулось перше судове засідання з розгляду його клопотання.

Що стосується стягнення за порушення форми одягу, яке на даний час є непогашеним, то воно, як вказує ОСОБА_6 , було накладено на нього вже під час засідання постійно діючої комісії 09 листопада 2016 року, оскільки він на це засідання зявився без бірки з його іменем на верхньому одязі.

Стверджує, що засідання комісії було сплановане на 11 листопада 2016 року, в звязку з чим він виправ свою куртку, щоб виглядати охайно, однак, про те, що засідання відбудеться 9 листопада, йому повідомили в той же день за 15 хвилин до початку засідання і пришити до своєї куртки вищевказану бірку він фізично не встигав.

Крім того, зазначає, що він має заохочення за сумлінну поведінку, ставлення до праці та активну участь по благоустрою колонії. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі виховного диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура і спорт». Вину у скоєних злочинах визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами немає. З 01 серпня 2016 року (тобто фактично за першої можливості) і до цього часу працевлаштований на виробництві установи - у бригаді №86 (інструментальний цех).

Вважає, що наведені обставини свідчать про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці доказав своє виправлення.

Вказує, що ці ж обставини були встановлені судом в оскаржуваній ухвалі, однак до уваги судом прийняті не були.

Крім того, вважає безпідставним посилання суду на те, що з січня по жовтень 2016 року у нього, як в робітника інструментального цеху, не було 100% норми виробітку, ні перевищення норми виробітку. Зазначає, що в Копичинецькій ВК №112 він відбуває покарання лише з 15 липня 2016 року, а працює лише з 01 серпня 2016 року (з січня по липень 2016 року він не міг працювати, оскільки його ще не було в колонії) і жодних належних доказів на підтвердження цих обставин в судовому засіданні не досліджувалось. Про що саме свідчать прочерки в графах з січня по жовтень 2016 року у довідці про його виробіток, представники колонії пояснити достеменно не змогли, зіславшись на те, що цю інформацію потрібно уточняти у одному з відділів колонії.

Стверджує, що свою норму виробітку він виконує, в іншому випадку на нього було би накладено стягнення за неналежне виконання своїх трудових обов`язків.

Заслухавши доповідача, міркування засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просить скасувати рішення суду та звільнити його умовно-достроково, його захисника, який підтримав апеляційну скаргу засудженого і просить її задовольнити, думку прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, повязаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особо засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Як вбачається з характеристики, затвердженої начальником установи відбування покарання від 14.11.2016 року, ОСОБА_6 за період утримання у слідчому ізоляторі зарекомендував себе посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.

За період відбування покарання у Копичинецькій виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області №112 характеризувався негативно, допустив два порушення установленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення. На даний час одне стягнення достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Тим не менш, аналізуючи наявні в матеріалах справи дані, які свідчать про характеристику ОСОБА_6 під час його відбування покарання у місцях позбавлення волі, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі здійснив перевірку цих даних, в звязку з чим прийшов до невірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки останній нібито не став на шлях виправлення.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи та на що у своїй апеляційній скарзі звертає увагу ОСОБА_6 , останній відбуває покарання у виправній колонії з 15 липня 2015 року, а працевлаштований він лише з 1 серпня цього ж року, що підтверджується наказом №208 від 01 серпня 2016 року, тому посилання суду першої інстанції щодо невиконання ним норми виробітку в період з січня по жовтень 2016 року є такими, що не відповідають дійсності.

Також є необгрунтованими посилання суду на стягнення, яке вже було достроково зняте, як на підтвердження його негативної характеристики.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, накладені на засудженого ОСОБА_6 , раніше накладене стягнення від 25 липня 2016 року було достроково знято заохоченням за сумлінну поведінку, ставленням до праці та активній участі у благоустрої колонії від 26 жовтня 2016 року.

Що стосується заходу стягнення у виді попередження, застосованого 09 листопада 2016 року за порушення форми одягу, то, враховуючи обставини та характер вчиненого проступку, в тому числі пояснення засудженого про те, що він з огляду на терміново виниклу необхідність прибути на засідання постійно діючої комісії фізично не встигав пришити бірку до випраного одягу, колегія суддів вважає, що воно не свідчить про навмисну негативну поведінку засудженого, відповідно, не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, як вбачається з ч.1 ст.132 КВК України, попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Між тим, як вбачається із змісту характеристики, ОСОБА_6 у взаємовідносинах із засудженими неконфліктний, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, а також самостійно виконує роботи із самообслуговування, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, приймає участь у програмах виховного диференційованого впливу на засуджених Фізкультура і спорт, отримав заохочення від начальника ВСПС за сумлінну поведінку, ставлення до праці та активну участь у благоустрої колонії, підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом телефонних розмов, побачень з членами сім`ї, отримує передачі, вину у вчиненому злочині за період відбування покарання визнав повністю, позову на виконанні за виконавчими листами не має.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , який засуджений до позбавлення волі і відбув 2/3 строку покарання, призначеного за вироком суду та необхідного для вирішення клопотання про умовно-дострокове звільнення, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не може бути визнана обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що згідно з ст.ст. 407, 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали та ухвалення нової ухвали судом апеляційної інстанції про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 393, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК, ст.81 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року, умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 14 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2