Справа № 161/3149/16-к Провадження № 11-кп/773/57/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 350 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- 28.04.2015 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт;
- 14.04.2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 389, ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді трьох місяців десяти днів арешту;

засуджено за ч. 1 ст. 350 КК України до покарання у виді двох місяців вісімнадцяти днів арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.04.2016 року визначено остаточне покарання у виді арешту на строк два місяці двадцять днів.

Строк відбуття покарання обвинуваченому визначено обчислювати з моменту затримання 07 вересня 2016 року та зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а саме до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту) на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

ОСОБА_7 звільнено з-під варти у залі суду негайно.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 13 січня 2016 року близько 11 год. 20 хв., будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000113 за ч. 2 ст. 389 КК України, перебуваючи у кабінеті № 18 Луцького міськрайонного суду Волинської області, що за адресою: м. Луцьк, вул. Лесі Українки, 24, Волинської області, діючи з прямим умислом, в усній формі висловлював погрози вбивством та пошкодженням майна шляхом підпалу секретарю судових засідань ОСОБА_9 , у зв`язку із виконанням та метою припинення нею своїх службових обов`язків, які остання сприйняла як реальні погрози.

Не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 350 КК України обчислено строк арешту у місяцях та днях, що є неприпустимим. Крім того, посилається на те, що обвинувачений неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, призначивши покарання у виді чотирьох місяців арешту, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді чотирьох місяців арешту.

У доповненнях до апеляційної скарги прокурор вказує на те, що обвинувачений повністю відбув покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.04.2016 року у виді трьох місяців десяти днів арешту, яке в порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України не було зараховано судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання. З огляду на наведене просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України, призначивши покарання у виді шести місяців арешту, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді шести місяців арешту, зарахувавши повністю відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.04.2016 року.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги з доповненнями, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію з доповненнями у повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляцію, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у погрозі вбивством та знищенням майна загально небезпечним способом щодо службової особи, застосованої з метою припинення її діяльності, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 350 КК України є правильними і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 350 КК України, обчислив його строк у місяцях і днях, а також визначивши покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, не зарахував повністю відбуте покарання за попереднім вироком, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу.

Тому апеляційний суд вважає, наявні підстави для скасування вироку в частині призначення покарання з ухваленням нового вироку.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно.

До обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що покарання ОСОБА_7 у виді арешту буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, а тому в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України рішення суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 350 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді чотирьох місяців арешту, зарахувавши повністю відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2016 року.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 вересня 2016 року до 18 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту).

Вважати ОСОБА_7 таким, що повністю відбув покарання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий
Судді