Справа № 314/482/17
Провадження № 1-в/314/300/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Державної установи «Кам`янської виправної колонії (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , село Коларівка, Приморський район, Запорізька область, громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення,

раніше судимого:
1)19.06.2007 рокуза ст. 296 КК України. На підставі постанови Приморського районного суду Запорізької області звільнений від відбування покарання згідно п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007 року.

2)24.04.2008 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

3)29.10.2008 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 286 КК України до 850 гривень штрафу.

4)27.05.2009 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 71, ст. 72 КК України до 5 років обмеження волі. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.08.2009 року вирок відмінено, засуджено за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 2 місяці 24 дні.

5)13.11.2014 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384, ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

По даній справі засуджений: 29.02.2016 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 296 КК України до 13 років позбавлення волі. На підставі ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18.09.2015 року по 29.02.2016 року із розрахунку 2 дні позбавлення волі відповідає одному дню попереднього ув`язнення.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.07.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 18.09.2015 року, кінець строку: 25.03.2018 року,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні на клопотанні наполягав, просив суд звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно достроково від відбування покарання, так як він, відбув більше 2/3 частини строку покарання, став на шлях виправлення, а саме вимоги установленого порядку не порушує, на даний час непогашених в установленому порядку стягнень не має.
Засуджений в судовому засіданні підтримав свого захисника адвоката ОСОБА_6 , на клопотанні наполягав, просив його задовольнити та звільнити від відбування покарання умовно достроково на підставі ст. 81 КК України на строк який залишився, так як віну скоєному злочині розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому.

В судовому засіданні прокурор та представник адміністрації установи виконання покарань заперечували проти задоволення клопотання про умовно дострокове звільнення, так як вважають, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 29.02.2016 року з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.07.2016 року, згідно якої на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В місцях позбавлення волі знаходиться з 18.09.2015 року.

Під час тримання під вартою у Вільнянській установі виконання покарань УДПтСУ в Запорізькій області (№ 11) вимоги режиму тримання порушував, за що мав одне стягнення накладене правами начальника установи, заохочень не мав.

З 30.05.2016 року відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)». За час відбування покарання характеризується наступним чином. Заохочень та стягнень не має.
В судовому засіданні було встановлено, що в матеріалах справи наданих до суду наявні розбіжності в характеристиці та довідці заступника начальника установи із соціально-виховної роботи та психологічної роботи ОСОБА_7 на вказаного засудженого, у зв`язку з чим, для встановлення істини судом було зроблено запит щодо надання установою уточнених довідок та усунення виявлених недоліків. Так, згідно наданої на адресу суду довідки майстрем виробничого навчання ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_3 станом на 09.03.2017 року є учнем професійно-технічного училища за спеціальністю оператор котельні, але директором вказаного закладу не заохочувався, що було підтверджено в судовому засіданні при наданні пояснень самим директором закладу ОСОБА_9 . Одже, твердження засудженого ОСОБА_3 щодо наявного заохочення при професійно-технічному училищі, в судовому засіданні були спростовані. Крім того, відповідно до наданої уточненої довідки заступника начальника установи із соціально-виховної роботи та психологічної роботи ОСОБА_10 . Лужанського засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» з 30.05.2016 року та з цього ж часу не приймає участь у суспільно-корисній праці згідно ст. 118 КВК України та роботах з благоустрою колонії і прилеглої до неї території, а також до поліпшення житлово-побутових умов засуджених,не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, відповідно до ст. 126 КВК України, не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня згідно ст. 127 КВК України, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій.

З матеріалів вбачається, що засуджений був працевлаштований лише чотири місяці за весь період відбування покарання.

У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 , в зв`язку з чим у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янської виправної колонії (№ 101)» ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

21.03.2017