Справа № 574/630/16-к
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"20" грудня 2016 р. Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення з - під варти та від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з клопотанням до суду про звільнення з - під варти та від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі ч. 5 ст.72 КК України керуючись вимогами ст.ст. 537-539 КПК України, оскільки при призначенні покарання , не зазначеного в частині першій цієї статті , яким в даному випадку є довічне позбавлення волі , суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого покарання.

У судове засідання ОСОБА_4 з`явився, клопотання підтримав, зазначивши , що за змістом клопотання не ставить за мету зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Захисник ОСОБА_5 в судове засідання з`явилась , клопотання підтримала.

Прокурор в судове засідання з`явився , проти клопотання заперечив та просить відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши прокурора , ОСОБА_4 та його захисника, вивчивши клопотання, та додані до нього матеріали вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встанволено , що ОСОБА_4 був засуджений вироком колегії суддів Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року за п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст.194, ч.3 ст. 289, ч.4 ст.357, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. ОСОБА_4 відбуває покарання у Замковій ВК № 58, тимчасово знаходиться в Сумському СІЗО.

Фактично ОСОБА_4 у клопотанні просить застосувати Закон №838-VIII з посиланням на ч.5 ст.72 КК України.

Беручи до уваги, що у п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання звільнення з під варти та від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України). Так само має вирішуватись це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК 1960 року.

В даному випадку Кролевецький районний суд вирок відносно ОСОБА_4 не ухвалював, на території Кролевецького району в межах територіальної юрисдикції Кролевецького районного суду вирок Апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, за яким засуджений ОСОБА_4 не виконується, а тому суд не має повноважень щодо вирішення питання звільнення з під варти та від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Посилання ОСОБА_4 як на підставу свої вимог про звільнення з під варти та від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі з посиланням на те , що йому призначено основне покарання, не зазначене в частині першій статті 72 КК України , є безпідставним та необґрунтовано мотивами які заслуговують на увагу суду.

Згідно ч.1, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.

У тексті закону відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі».

Аналогічно законодавець не вказав на неможливість застосування цього закону до певної категорії засуджених осіб у залежності від призначеного покарання.

Виконання покарання у виді довічного позбавлення волі регулюється главою 22 КВК України, яка передбачає виникнення у такої категорії засуджених певних прав, після відбуття останніми певного строку покарання, яким є покарання саме у виді довічного позбавлення волі.

З іншими клопотанням , зокрема про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання засуджений до суду не звертався.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 107 , ст. ст. 537, 539 КПК України, ч.5 ст.72 КК України,-

У Х В А Л И В:
Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про звільнення з-під варти та від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі .

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1