Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
21 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 грудня 2016 року у кримінальному провадженні №0002528 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
24 квітня 2015 року, біля 15.30 год., у світлу пору доби, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Бахарєва в м. Рівне зі сторони вул. Ніла Хасевича у напрямку перехрестя вулиць Бахарєва-Кн. Володимира- Ж.Кюрі, зі швидкістю не менше 24,3 км/год., в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, ________________________________________________________________________________Справа № 11 кп/787/93/2017 Головуючий у І-й інстанції : ОСОБА_9 Категорія : ч.2 ст.286 КК України Доповідач : ОСОБА_1 в порушення вимог п. 10.1 та 16.6 ПДР, перед зміною напрямку руху не переконався , що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при зеленому сигналі основного світлофора, повертаючись на вищевказаному перехресті ліворуч у напрямку вул.Кн. Володимира, не надав переваги у русі зустрічному транспортному засобу, раптово та в безпосередній близькості виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мопедом Regal, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який перетинаючи перехрестя прямо з вул.. Ж. Кюрі, рухався у зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування. У результаті дорожньо транспортної пригоди водій мопеда Regal, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три (3) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік шість місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування, з іспитовим строком один рік шість місяців з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.
Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вид та розміри призначених основного та додаткового покарання, вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, звільнення обвинуваченого на підставі ст.75 КК України як від основного, так і додаткового покарань, що є неприпустимим. Вказує на порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст.75 КК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання». Просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України , суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і обвинуваченого, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкриміновану йому злочині та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду, оскільки фактично не оспорюються будь-ким із учасників процесу. В апеляційній скарзі прокурора не оспорюється вид та розмір призначених основного та додаткового покарань. Відтак суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду від 15 грудня 2016 року, судом першої інстанції на підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного та додаткових покарань.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування лише основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.75 КК України) щодо додаткового покарання, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.
Виходячи з викладеного, відповідно п.4 ч.1 ст.409 , п.4 ч.1 ст.420 КПК України, вирок суду першої інстанції в частині звільнення від відбування покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою неправильне звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання, оскільки це погіршує становище обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 15 грудня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в частині звільнення від відбування покарання , скасувати.
Ухвалити новий вирок , яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік шість місяців.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С У Д Д І :
________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3