Дата документу Справа № 200/5046/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/571/17
Єдиний унікальний № 200/5046/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 371 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000536, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2017 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 375 КК України, повернуто прокурору, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду для розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 375 КК України.

За результатами підготовчого судового засідання суд повернув обвинувальний акт прокурору, мотивуючи тим, що виклад фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, за змістом не узгоджується з положеннями зазначеної норми матеріального закону. Крім того, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є не конкретним.

Також на обґрунтування своїх висновків суд послався на те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному триманні під вартою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та завідомо незаконному арешті ОСОБА_19 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.371 КК України. Отже, виклад об`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 375, ч. 3 ст. 371 КК України їх фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є не конкретними, незважаючи на вимогу кримінального процесуального закону про те, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Крім того, відповідно до положень ст.371 КК України, суб`єктом даного злочину є представники оперативних підрозділів, слідчий або прокурор, однак з обвинувального акту вбачається, що окрім обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні інші особи, які можуть бути суб`єктами злочину, до кримінальної відповідальності не притягувалися. Кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.375 та за ч.3 ст.371 КК України, органом досудового розслідування та процесуальним прокурором залишено поза увагою те, що злочини, відповідальність за які передбачена зазначеними нормами кримінального закону є суміжно-конкуруючими за ознаками предмета і суб`єкта, що виключає їх одночасне застосування, оскільки судді несуть відповідальність за ст.375 КК України, яка передбачає спеціальний склад злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через невідповідність викладених в ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При проведення підготовчого судового засідання, суд першої інстанції, вийшов за межі питань передбачених ст. 314 КПК України та перейшов до оцінки дій обвинуваченого та перевірки правильності формулювання обвинувачення, надав оцінку фактичним обставинам справи, викладеним в обвинувальному акті, без дослідження будь-яких доказів.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурорів, які підтримали доводи апеляційної скарги; обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вважали судове рішення законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому у підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завдання цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування виклав всі необхідні обставини, які необхідні для прийняття судового рішення, зокрема вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органа досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону, тобто виклав всі необхідні для прийняття судового рішення фактичні обставини і правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому злочинів.
Колегія суддів вважає, що вказівки суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, не чинять перешкод для розгляду обвинувачення щодо ОСОБА_8 в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, наданих законом в підготовчому судовому засіданні, аналізуючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, на предмет правильності кваліфікації дійОСОБА_8 , повноти викладення обвинувачення, тобто перейшов до вирішення питання про обґрунтованість обвинувачення, що є сутністю іншої стадії процесу судового розгляду. Так, суд першої інстанції в якості підстав для повернення обвинувального акту прокурору, зазначив відсутність посилання на ознаки поняття «влада», «неправосудне судове рішення», відсутність визначення мотиву інкримінованих дій, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ідеальною сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.371 і 375 КК України. Суд апеляційної інстанції вважає, що всі зазначені недоліки обвинувального акту не перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду, оскільки вирішення питання про обґрунтованість або необґрунтованість цих складових висунутого обвинувачення, поряд з іншими, і є змістом судового розгляду

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушень вимог ст. 291 КПК України, які перешкоджають судовому розгляду провадження, не встановлено, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 375 КК України, повернуто прокурору, в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Матеріали кримінального провадження направити до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4