АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/579/17 Справа № 201/6831/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів фактично визнає. А отже, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність. Звертає увагу на те, що підозрюваний не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи. Вказує на те, що слідчий суддя не взяв до уваги міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , а саме, що він має сім`ю і має на утриманні двох малолітніх дітей, оскільки жінка хворіє і не має роботи. Крім того, не взято до уваги розмір майнової шкоди, заподіяної підозрюваним, а також те, що ОСОБА_6 являється учасником АТО.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 липня 2017 року, визначено заставу у розмірі 64000 гривень та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час судового слідства встановлено наявність ризиків, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що існує ризик, що перебуваючи на свободі підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України.
14 травня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що на початку вересня 2016 року, старший солдат ОСОБА_6 у складі підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_1 приймав участь у проведенні навчальних стрільб на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону, який дислокується у АДРЕСА_2 . Тоді ж, старший солдат ОСОБА_6 помітив предмети, які відносяться до категорії бойових припасів, а саме 53 набоїв калібру 5,45 мм., 49 набоїв калібру 7,62 мм, 64 набоїв калібру 9 мм та реалізуючи злочинний умисел на придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав їх, вчинивши в такий спосіб придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Після чого, старший солдат ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, помістив придбані в описаний вище спосіб 53 набоїв калібру 5,45 мм., 49 набоїв калібру 7,62 мм, 64 набоїв калібру 9 мм до власного рюкзака та у подальшому виїхав із смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, до м. Новомосковська, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевіз із собою вказані бойові припаси. Добровільно органам влади бойові припаси не здав, а зберіг за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , тобто вчинив носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

13 травня 2017 року, у період з 06 год. 30 хв. до 10 год. 51 хв., під час проведення обшуку, за місцем фактичного проживання старшого солдата ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено 53 набоїв калібру 5,45 мм., 49 набоїв калібру 7,62 мм, 64 набоїв калібру 9 мм, які останній з початку вересня 2016 року до 13 травня 2017 року, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зберігав за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, старший солдат ОСОБА_6 на початку лютого 2017 року, знаходячись в зоні проведення антитерористичної операції, а саме с. Зайцеве Бахмутського району, реалізуючи свій злочинний умисел на придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав 1 тротилову шашку вагою 200 грам та 1 тротилову шашку вагою 400 грам та у подальшому продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне поводження з вибуховими речовинами, помістив придбаний в описаний вище спосіб вибухові речовини до власної кишені. Вказані вибухові речовини органам влади старший солдат ОСОБА_6 не здав, а усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив в такий спосіб придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Після придбання вказаних вибухових речовин, у 10-х числах лютого 2017 року, старший солдат ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне поводження з вибуховими речовинами, помістив придбану в описаний вище спосіб 1 тротилову шашку вагою 200 грам та 1 тротилову шашку вагою 400 грам до власної кишені та у подальшому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевіз із собою вказані вибухові речовини за місцем свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , чим вчинив носіння вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

13 травня 2017 року у період з 06 год. 30 хв. до 10 год. 51 хв. під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання старшого солдата ОСОБА_6 було виявлено та вилучено 1 тротилову шашку вагою 200 грам та 1 тротилову шашку вагою 400 грам, які останній з початку лютого 2017 року до 13 травня 2017 року без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зберігав за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 .

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку від 13 травня 2017 року та протоколом допиту підозрюваного.

Що стосується доводів захисника підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до семи років позбавлення волі, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ст. 182 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді