Справа № 527/914/17
провадження № 1-кп/527/109/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області кримінальне провадження № 0000397по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, проживаючого в цивільному шлюбі, освіта середня, не працюючого, раніше судимого 12.10.2016 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч. 1 ст. 135 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
14.08.2016 приблизно о 4 годині 30 хвилин, в темний час доби, без опадів, за відсутності зовнішнього міського електроосвітлення, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Бубнарівська м. Глобине Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони перехрестя вулиць Бубнарівська - Степова в напрямку перехрестя вулиць Бубнарівська - Космонавтів - Кооперативна, з увімкненим світлом лише однієї лівої фари, рухався автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21118 Калина» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та не мав водійського посвідчення.
В цей саме час з проїзної частини вул. Кооперативна, зліва на право стосовно напрямку руху водія ОСОБА_7 , на перехрестя проїзних частин вулиць Бубнарівська - Космонавтів - Кооперативна вийшли пішоходи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які вийшовши на перехрестя розташовувалися в межах зустрічної смуги руху стосовно напрямку руху автомобіля та були обернені спинами до автомобіля.
В подальшому, на стадії наближення до перехрестя вулиць Бубнарівська - Космонавтів - Кооперативна водій ОСОБА_7 виконав маневр перестроювання та виїхав на зустрічну смугу руху, відповідно продовжуючи вже рух по зустрічній смузі руху, порушуючи вимоги п. 2.1 (а), п. 2.3 (а, б), п. 2.9 (а), п. 10.1, п. 11.3, п. 12.2, п. 12.3, п. 31.1, п. 31.4, п. 31.4.3 «Правил дорожнього руху України», де вказано, що:
2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»;
12.2. «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
31.1. «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно - технічної документації»;
31.4. «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:»
31.4.3. «Зовнішні світлові прилади:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла»,
в`їхавши на вищевказане перехрестя, не застосував своєчасних заходів гальмування та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на ОСОБА_8 , який в момент наїзду розташовувався зліва на рівні лівої фари, ОСОБА_5 , який в момент наїзду розташовувався праворуч на рівні правої фари та ОСОБА_6 , який в момент наїзду розташовувався поряд з ОСОБА_5 на рівні передньої правої частини автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 90 від 04.10.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця правого плеча, садна голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, ізольованого вивиху 1-го шийного хребця (атланта) з пошкодженням спинного мозку на цьому рівні, крововиливів в м`які тканини голови, субарахноїдальних крововиливів по всій поверхні обох півкуль головного мозку, більше виражені в правій півкулі та мозочку, крововиливів в м`язи спини, пошкодження печінки, пошкодження паріетальної та вісцеральної плеври, правої легені, переломів ребер справа, відкритого перелому обох кісток правої гомілки, крововиливів в праву надниркову клітковину, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті.
Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 129 від 27.10.2016, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню тяжкості, закритої травми грудної клітки, двобічного напруженого пневмотораксу, забою обох легень, післятравматичного плевриту в обох плевральних порожнинах, відкритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки в верхній та середній третині, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки, забійних ран голови, множинних саден тулуба, кінцівок, шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент їх спричинення.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 116 від 11.10.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середньої тяжкості, субарахноїдального крововиливу, перелому медіальної стінки правої орбіти, забійної рани лівої гомілки, садна лівої гомілки, синців обличчя, тім`яної ділянки голови, які відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та медичної експертизи № 1091/4 від 14.04.2017 призвели в своєму клінічному перебігу до явища гострої дихальної недостатності - стану, небезпечного для життя, і по цьому критерію відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної та медичної експертизи № 1051/1052/3 від 20.04.2017 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21118 Калина» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . В діях водія автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21118 Калина» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 у даній дорожній обстановці вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1, п. 11.3, п. 12.3 «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Крім того, ОСОБА_7 , допустивши наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , своїми діями поставив останніх у небезпечне для життя становище, не зупинив свій транспортний засіб на місці пригоди, не вжив заходів до надання потерпілим допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги для доставки потерпілих в медичний заклад, хоча мав можливість і зобов`язаний був це зробити відповідно до вимог п. 2.10 (а, б, в, г, д, е) «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:
2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників поліції;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»,
з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди покинувши автомобіль втік, залишивши тим самим потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в небезпечному для життя становищі, тобто в становищі, коли потерпілі внаслідок травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, не могли вжити ефективних заходів до самозбереження.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України визнав повністю та дав пояснення за змістом ідентичні обвинувальному акту та описовій частині вироку. Додатково пояснив, що потерпілих до моменту зіткнення не бачив, а лише відчув удар і зрозумів, що він когось збив. Посвідчення водія він не отримував. Вказав, що у скоєному розкаюється, матеріальну шкоду частково відшкодував потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 до неї з вибаченнями не звертався, матеріальну та моральну шкоду їй не відшкодував.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що моменту дорожньо транспортної пригоди та її обставин вони не пам`ятають. Матеріальна шкода обвинуваченим їм частково відшкодована.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, допитом потерпілих, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши та проаналізувавши в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку про наявність в діях підсудного ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та заподіяло потерпілим ОСОБА_6 і ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження; ч. 1 ст. 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, в разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_4 прохала призначити обвинуваченому ОСОБА_7 суворе покарання, потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 при призначенні покарання покладалися на розсуд суду.

Підсудний ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий злочин з необережності, в результаті якого спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті одного потерпілого та спричинення тяжких тілесних ушкоджень 2 потерпілим, керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія.

Згідно довідки Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області від 09.09.2016 року, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України: за ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП 05.08.2016 року, за ч. 2 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП 14.08.2016 року.

Згідно лікарських довідок ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває.

За місцем проживання Глобинська міська рада компрометуючих матеріалів відносно ОСОБА_7 не має.

На підставі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Врахувавши викладене, суд прийшов до висновку, що підсудний за вчинене заслуговує основного покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд бере до уваги положення п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідно до якого позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим. В зв`язку з викладеним, суд не застосовує до обвинуваченого передбачене ч.2 ст. 286 КК України позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не має посвідчення водія та не мав права керувати транспортними засобами.
Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи. Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, для застосування ст. 69 КК України не вбачається.

У відповідності з вимогами п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами), у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів
рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням
приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті
70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й
розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення,
вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за
який вона засуджується до покарання, що належить відбувати
реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного
складання призначених покарань не допускається. За таких умов
кожний вирок виконується самостійно.
Так, вироком Глобинського районного суду від 12.10.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Оскільки за цим вироком ОСОБА_7 засуджується за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, які він вчинив 14.08.2016 року, тобто до постановлення вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 12.10.2016 року, вказані вироки необхідно виконувати самостійно.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, … власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
З огляду на викладене, позови прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Глобинської ЦРЛ до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у сумі 41678 грн. 69 коп.; в інтересах держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у сумі 10904 грн. 65 коп. підлягають до задоволення. Вказані позови визнані ОСОБА_7 в повному обсязі.
Ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на корить держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В зв`язку з цим з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів для проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 527,76 грн; судової експертизи волокон і волокнистих матеріалів в сумі 1055,52 грн; судової комплексної автотехнічної, транспортно трасологічної та медичної експертизи на суму 5560,80 грн; судової комплексної транспортно трасологічної та медичної експертизи на суму 5560,80 грн; судової комплексної транспортно - трасологічної та медичної експертизи в сумі 5560,80 грн., всього на суму 18265,68 гривень.
Питання речових доказів підлягає вирішення в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України і призначити покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами;

за ч. 1 ст. 135 КК України у виді одного року позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно вважати його засудженим до п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 12.10.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік- виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою. Під варту взяти в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 09.30 год. 26.06.2017 року.

Цивільні позови прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_9 на користь Глобинської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у сумі 41678 грн 69 коп.; на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського витрати на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у сумі 10904 грн 65 коп
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 18265 гривень 68 копійок
Речові докази одяг, взуття, які належали ОСОБА_8 , одяг, взуття, які належали ОСОБА_7 , одяг, взуття, які належали ОСОБА_5 , дзеркало заднього виду, два чохли зі спинок сидінь, чотири оббивки з сидінь, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області знищити; таблицю для вилучення слідів рук зберігати в матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21118 Калина» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Глобинського ВП ГУ НП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1