Справа № 366/3479/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/318/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 49 29.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000058 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Обуховичі, Іванківського району, Київської області, українку, громадянку України, освіта неповна вища, одружену, має на утриманні неповнолітню дитину, працює головним спеціалістом відділу землеустрою охорони та ринку земель Держгеокадастру в Іванківському районі Київської області, раніше не судиму, зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ,
визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366КК України, та виправдано за недоведеністю, що в її діях є складу злочину,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Мар`янівка, Здолбунівського району, Рівненської області, українку, громадянку України, освіта вища, не одружена, працює заступником начальника Управління Держгеокадастру в Іванківському районі Київської області, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 , раніше не судима,
визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366КК України, та виправдано за недоведеністю, що в її діях є складу злочину,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_10 наказом начальника управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області №10-ос від 20.01.2013 була призначена на посаду головного спеціаліста відділу державного земельного кадастру управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області в порядку переведення з посади головного спеціаліста відділу землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель управління Держкомзему у Іванківському районі Київської області та перебувала на вказаній посаді на час вчинення дій, які їй інкримінує державне обвинувачення.
Відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України ОСОБА_10 є службовою особою, оскільки постійно обіймає посаду в державній установі, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 22.07.2014 року встановлено, що 19.06.2013 до начальника Управління Держземагенства у Іванківському районі Київської області ОСОБА_13 , який на той час знаходився в приміщенні Управління Держземагенства у Іванківському районі Київської області, за адресою: Київська область, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, 3, звернувся ОСОБА_14 із питанням щодо отримання у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, що розташована в межах Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області.
ОСОБА_13 , зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, не будучи наділений будь-якими повноваженнями щодо виділення у приватну власність земельної ділянки, запевнив ОСОБА_14 в тому, що він, перебуваючи на посаді начальника Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області, має авторитет в органах державної влади та місцевого самоврядування та самостійно вирішить питання про отримання ОСОБА_14 земельної ділянки у власність, у встановленому законодавством порядку.
Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_15 при невстановлених обставинах у невстановлений слідством час та місці здобув державний акт № НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_14 на земельну ділянку в межах с. Розважів Іванківського району, кадастровий № :03:009:0025, площею 2 га, підставою видачі якого стало Розпорядження Іванківської районної державної адміністрації від 24.12.2012 № 910.
Відповідно до інформації Іванківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_14 із заявою на оформлення документів на право власності на земельну ділянку за період з 2012-2013 років не звертався. Відповідно до розпорядження Іванківської районної державної адміністрації Київської області № 910 від 24.12.2012 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 0,063 га для ведення садівництва члену садового товариства "Сонячний" надано ОСОБА_16 .
У подальшому, у невстановлений час, при невстановлених обставинах, ОСОБА_13 звернувся з протиправним проханням до головного спеціаліста відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області ОСОБА_10 заповнити заднім числом державний акт на право власності на земельну ділянку № ЯИ 481304 та зареєструвати його цим же заднім числом в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської.
Так відповідно до фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, 22 жовтня 2013 року, точного часу не встановлено, головний спеціаліст відділу державного земельного кадастру управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області ОСОБА_10 , будучи службовою особою державної установи, знаходячись при виконанні своїх прямих службових обов`язків, в порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 4-1, 8, 9 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зловживаючи своїм службовим становищем за наявності реального доступу, в силу займаної посади, до документів щодо реєстрації державних актів, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди ОСОБА_14 , як іншої особи, у вигляді набуття права власності на земельну ділянку площею 2 га та вартістю 79 930 гривень, діючи всупереч інтересам служби, а також одночасно прагнучи шляхом використання свого службового становища здобути вигоду нематеріального характеру (догодити начальнику реорганізованого управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області), на протиправне прохання ОСОБА_13 , внесла до офіційного документу - Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Держземагенства в Іванківському районі Київської області завідомо неправдиві відомості про реєстрацію заднім числом, тобто 29 грудня 2012 року, державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства № ЯИ 481304 ОСОБА_14 , який проживає в АДРЕСА_4 , площею 2 га на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області, що став її власником на підставі неіснуючого розпорядження Іванківської районної державної адміністрації № 910 від 27 грудня 2012 року, про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_14 землі площею 2 га на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області.
Одночасно з цим, заднім числом, тобто 29 грудня 2012 року, під № 05717 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Держземагенства в Іванківському районі Київської області вона ( ОСОБА_10 ), зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди ОСОБА_14 , як іншої особи, у вигляді набуття права власності на земельну ділянку площею 2 га та вартістю 79 930 гривень, діючи всупереч інтересам служби, а також одночасно прагнучи шляхом використання свого службового становища здобути вигоду і нематеріального характеру - догодити начальнику реорганізованого управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області, на протиправне прохання ОСОБА_13 , власноручно внесла до офіційного документу - державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства № ЯИ 481304 ОСОБА_14 , який проживає в АДРЕСА_4 , площею 2 га на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області, що став її власником на підставі неіснуючого розпорядження Іванківської районної державної адміністрації № 910 від 27 грудня 2012 року, про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_14 землі площею 2 га на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області.
Відразу після цього, зазначений державний акт на право власності на землю ОСОБА_10 протиправно видала ОСОБА_13 .
У результаті незаконної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства № ЯИ 481304 ОСОБА_14 , внаслідок зловживання службовим становищем та службового підроблення з вини головного спеціаліста відділу державного земельного кадастру управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області ОСОБА_10 на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області з державної власності вибула земельна ділянка загальною площею 2 га, вартістю 79 930 гривень і чим було заподіяно державі істотну шкоду, оскільки остання в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Таким чином державним обвинуваченням, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.
А також ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме у службовому підробленні, тобто у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
ОСОБА_11 наказом начальника Головного Управління Державного агентства земельних ресурсів у Київській області № 54-к від 21.02.2013 призначена на посаду заступника начальника Управління начальника відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства в Іванківському районі Київській області в порядку переведення з посади головного спеціаліста відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області (далі Управління) та присвоєно 11 ранг державного службовця.
Отже, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України ОСОБА_11 є службовою особою, оскільки постійно обіймає посаду в державній установі, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій.
ОСОБА_13 звернувся до заступника начальника Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області ОСОБА_11 , яка згідно наказу комісії з проведення реорганізації Державного комітету України із земельних ресурсів № 231 від 05.12.2012 була призначена Головою комісії з проведення реорганізації Управління Держкомзему у Іванківському районі Київської області та мала право підпису землевпорядної документації, з проханням засвідчити заднім числом державний акт на право власності на земельну ділянку № ЯИ 481304 від імені начальника Управління Держкомзему в Іванківському районі Київської області та видати його йому.
22 жовтня 2013 року, точного часу не встановлено, заступник начальника Управління - начальник відділу державного земельного кадастру Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області ОСОБА_11 , будучи службовою особою державної установи, знаходячись при виконанні своїм прямих службових обов`язків, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди ОСОБА_14 , як іншої особи, у вигляді набуття права власності на земельну ділянку площею 2 га та вартістю 79 930 гривень, діючи всупереч інтересам служби, а також одночасно прагнучи шляхом використання свого службового становища здобути вигоду нематеріального характеру - догодити начальнику реорганізованого Управління Держземагенства в Іванківському районі Київської області, в порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. З, 4, 4-1, 8, 9 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень задовольняючи протиправне прохання ОСОБА_13 , засвідчила заднім числом своїм підписом від імені начальника Управління Держкомзему в Іванківському районі Київської області цього ж самого ОСОБА_13 державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства № ЯИ 481304 ОСОБА_14 , площею 2 га на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області, що став її власником на підставі неіснуючого розпорядження Іванківської районної державної адміністрації № 910 від 27 грудня 2012 року, про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_14 землі площею 2 га на території Розважівської сільської ради Іванківського району Київської області та протиправно видала його ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у службовому підробленні, тобто у видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу та внесенні до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2017 року ОСОБА_10 визнано невинуватою та виправдано за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України за недоведеністю, що в її діях є склад вказаних злочинів, ОСОБА_11 визнано невинуватою та виправдано за ч.1 ст. 366 КК України за недоведеністю, що в її діях є склад вказаного злочину.
Своє рішення суд мотивував тим, що в ході судового розгляду справи прокурором не наведено доказів, які б забезпечували повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування щодо обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2017 рокускасувати та ухвалити новий вирок яким, ОСОБА_10

-визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції станом на 18.04.2013) та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно -розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 2 роки із штрафом 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без спеціальної конфіскації.

-визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки із штрафом 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без спеціальної конфіскації.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_11 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 1рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що суд не врахував, що станом на 22.10.2013 року реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки взагалі не здійснювалась, оскільки з 01.01.2013 року повноваження щодо реєстрації права на власності на землю перейшли до органів юстиції.

Також вказує, що виправдовуючи ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 364 КК України суд першої інстанції зазначив, що діями ОСОБА_10 не завдано істотної шкоди державі, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного злочину. Разом з тим, судом не враховано, що після незаконної державної реєстрації, проведеної ОСОБА_10 22.10.2013, вищевказана земельна ділянка вартістю 79930 грн. вибула з державної власності та перейшла у власність ОСОБА_14 , оскільки право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Крім того, в порушення ч. 4 ст. 370 та ч. 3 п. 1 ст. 374 КПК України вирок суду є невмотивованим, судом не наведено належних, достатніх мотивів та підстав відкидання доказів обвинувачення. Зазначення судом про те, що «безспірних доказів винності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в умисному внесенні неправдивих відомостей в офіційний документ судом не встановлено та не доведено стороною обвинувачення» не є мотивуванням в розуміння КПК України. В мотивувальній частині виправдувального вироку не вказані підстави для виправдання обвинувачених.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурорів, які подану апеляційну скаргу підтримали, думку обвинувачених та їх захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з обвинувального акту обом обвинуваченим у вину було поставлено вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. ОСОБА_10 як службова особа обвинувачувалась у складанні і видачі завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Предметами злочину в цій частині обвинувачення були Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Держземагенства в Іванківському районі Київської області та державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства № ЯИ 481304. ОСОБА_11 як службова особа обвинувачувалась у видачі завідомо неправдивого офіційного документа та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Предметом злочину в цій частині обвинувачення був державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства № ЯИ 481304.

Дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши їх та давши їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність наявності в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України проявляється у формі прямого умислу. За результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що обвинувачені діяли із прямим умислом, тобто усвідомлювали суспільну небезпечність своїх дій, які проявились у внесенні певних відомостей до зазначених у обвинувальному акті документів, передбачали настання шкідливих наслідків і бажали їх настання. Показання обвинувачених про те,що вони не знали того, що державний акт № ЯИ 481304 є підробленим і вважали, що його оформлення і реєстрація були свого часу помилково пропущеними, зібраними у даному кримінальному провадженні доказами не спростовані. Ця обставина підтверджується і тим, що із пропозицією про проведення певних дій із зазначеним державним актом до ОСОБА_10 та ОСОБА_17 звернувся їхній безпосередній начальник ОСОБА_13 , який не повідомив їх про те, що зазначений акт є підробленим і будь-які рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_14 у власність не приймались.

Колегія суддів у цій частині обвинувачення зважає на те, що у цій частині як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_17 було пред`явлене не конкретне обвинувачення. Так, у обвинуваченні не зазначено і стороною обвинувачення не надано доказів того, який офіційний документ складала ОСОБА_10 та який документ обидві обвинувачені видавали. Надання державного акту № ЯИ 481304 ОСОБА_13 на його прохання за обставин, наведених у обвинувальному акті, який в подальшому вчинив із ним протиправні діяння, за які його було засуджено, не можливо розцінити як видачу офіційного документа у розумінні, зазначеному у диспозиції ч.1 ст. 366 КК України.

Окрім того, за результатами апеляційного розгляду даного кримінального провадження колегія прийшла до висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Держземагенства в Іванківському районі Київської області є офіційним документом, тобто містить ознаки, визначені у примітці до ст. 358 КК України, які є необхідними для визнання певного документа офіційним. Сформульоване щодо ОСОБА_10 обвинувачення будь-яких висновків щодо цієї обставини не містить.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що станом на 22.10.2013 року реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки взагалі не здійснювалась не можуть безумовно вказувати на наявність у обох обвинувачених прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, оскільки ця обставина не спростовує показань обвинувачених про їх неусвідомленість щодо правової природи державного акту № ЯИ 481304 та усвідомлення того, що вони вчиняють протиправні діяння щодо цього державного акту. Такі дії обвинувачених можуть мати іншу кримінально-правову кваліфікацію, однак будь-якого іншого обвинувачення у цій частині обом обвинуваченим стороною обвинувачення не висувалось.

Наведене у своїй сукупності вказує на те, що стороною обвинувачення не було доведено те, що у діях обвинувачених є склад злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із чим вони були обґрунтовано виправдані за цією статтею.

Такими, що ґрунтуються як на вимогах закону, так і на зібраних у справі доказах, на думку колегії суддів, є і висновки суду першої інстанції про недоведеність того, що у діях ОСОБА_10 є склад злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Так, за результатами судового розгляду суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про недоведеність у діях ОСОБА_10 суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України у формі прямого умислу, що стало підставою для її виправдування у цій частині обвинувачення. Висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на вимогах закону і є належним чином вмотивованими.

Апеляційна скарга прокурора не містить належних доводів, які би вказували на помилковість висновків суду як у цій частині обвинувачення, так і у частині обвинувачення обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. На думку колегії суддів вирок є достатньо мотивованим, у будь-якому випадку у ньому наведені мотиви прийнятого судом рішення. Посилання в апеляційній скарзі на те, що у мотивувальній частині вироку не наведені підстави для виправдування не є обґрунтованими, оскільки у вироку зазначено те, що обидві обвинувачені виправдовуються у зв`язку із недоведеністю того, що у діях обвинувачених є склад інкримінованих їм злочинів. Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і доводи апеляційної скарги щодо не зазначення мотивів, із яких суд відхилив докази обвинувачення. Так, у вироку судом зроблені висновки про те, що зібраними у справі доказами не доведена наявність у діях обвинувачених суб`єктивної сторони інкримінованих їм злочинів. Такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На думку колегії суддів доказами, наданими стороною обвинувачення, не доводяться ті обставини, які вказані судом у вироку, з точки зору доведення наявності в діях обвинувачених суб`єктивної сторони інкримінованих їм злочинів, надані стороною обвинувачення докази є неналежними.

Окрім того, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду даного кримінального провадження дійшла до висновку про те, що ОСОБА_10 за ч.1 ст.364 КК України було пред`явлене не конкретне обвинувачення. Як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_10 у вину було поставлено те, що вона будучи службовою особою умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використала своє службове становище всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам. Із самого обвинувачення не можливо зрозуміти однозначно, які відомості до державного акту внесла ОСОБА_10 , що вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що за ч.1 ст. 364 КК України ОСОБА_10 було пред`явлене обвинувачення в редакції, визначеній Законом України від 21.02.2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» (далі в редакції закону від 21.02.2014 року). Відповідно до обвинувального акту цей злочин ОСОБА_10 був вчинений 22.10.2013 року. Станом на жовтень 2013 року діяла інша редакція ч.1 ст.364 КК України, яка передбачала відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Мотивів, із яких сторона обвинувачення вважала за необхідне кваліфікувати дії ОСОБА_10 за ч.1 ст. 364 КК України в редакції закону від 21.02.2014 року обвинувальний акт не містить, таких мотивів не було наведено у ході розгляду цього кримінального провадження ні у суді першої, ні у суді апеляційної інстанцій. За змістом ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Статтею 5 КК України визначена дія закону про кримінальну відповідальність у часі. Частинами першою та другою цієї статті визначено те, що закон, який скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність, або іншим чином погіршує становище особи не має зворотної дії у часі. Порівняння редакцій частини першої ст. 364 КК України, яка діяла станом на жовтень 2013 року та в редакції закону від 21.02.2014 року дає підстави стверджувати те, що законом від 21.02.2014 року злочинність діяння, яке підпадало під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України не скасовувалась, кримінальна відповідальність за цей злочин не пом`якшувалась, іншим чином становище особи не поліпшувалось. Навпаки, зазначеним законом була посилена кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 364 КК України та більш несприятливою для особи стала диспозиція цієї норми закону. Наведене у своїй сукупності вказує на те, що закон від 21.02.2014 року не має зворотної дії у часі, у зв`язку із чим дії ОСОБА_10 повинні були кваліфікуватись за законом, який діяв станом на жовтень 2013 року. Зазначена обставина вказує на те, що ОСОБА_10 було пред`явлене не конкретне обвинувачення, чим було порушене її право на захист. Колегія суддів вважає, що за тим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, яке було висунуте ОСОБА_10 стороною обвинувачення, вона не могла бути засуджена, що додатково вказує на правильність її виправдування за цим злочином.

Колегією суддів при апеляційному розгляді даного кримінального провадження встановлена і інша неконкретність пред`явленого обвинувачення обом обвинуваченим як за ч.1 ст. 366, так і за ч.1 ст. 364 КК України. Відповідно до обвинувального акту, що не заперечувалось учасниками судового провадження, до обох обвинувачених із пропозицією вчинення певних дій щодо державного акту № ЯИ 481304 із наданням їм цього акту завернувся начальник Управління Держземагенства у Іванківському районі Київської області ОСОБА_13 . За вчинення злочинів, предметом яких був даний акт, в тому числі і за його видачу, ОСОБА_13 засуджено вироком Іванківського районного суду Київської області від 22.07.2014 року за ч.1 ст. 190, ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України. У випадку наявності у діях ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складів інкримінованих їм злочинів, дії ОСОБА_13 , які проявились у пропозиції обом обвинуваченим вчинення інкримінованих їм дій повинні були знайти своє кримінально-правове відображення, або у вчиненні злочинів за попередньою його змовою із обвинуваченими, або у підбурюванні їх до вчинення злочинів. Проте, ні у вироку Іванківського районного суду від 22.07.2014 року щодо ОСОБА_13 , ні в обвинуваченні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дана обставина не знайшла свого відображення, що вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушення права обвинувачених на захист. Ця обставина вказує на правильність рішення суду першої інстанції про необхідність виправдування обвинувачених у зв`язку із недоведеністю наявності у їх діях складів інкримінованих їм злочинів.

При цьому, з огляду на положення ч.3 ст.409 КПК України, колегія суддів вважає за неможливе скасовувати вирок із підстави пред`явлення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 неконкретного обвинувачення.

Із урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок Іванківського районного суду від 13.01.2017 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить, у зв`язку з чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2017 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня оголошення.

Судді: