Справа №480/1124/17 14.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/342/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27.12.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограду за ст. 185 ч.5, 185 ч.2 до 8 років позбавлення волі, звільненого 25.03.2016 року,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 липня 2017 року ОСОБА_6 застосовано запобіжній захід у виді тримання під вартою в СІЗО УДПтС України в Миколаївській області строком на 60 діб.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає, що ухвала слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 липня 2017 року є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, норм КПК України, без врахування практики Європейського суду з прав людини.
Стверджує, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано, що стороною обвинувачення в супереч вимогам ч. 1 ст. 194 КПК України не доведено: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апелянт зазначає, що протоколи негласних слідчих (розшукових) дій не надавались стороні захисту чи підозрюваному, якими прокурор обґрунтовує винність ОСОБА_6 та обрання запобіжного заходу.
Вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Миколаєві, мешкає там з цивільною дружиною, та наміру переховуватись не має.
Вважає, що органами досудового слідства не надано будь-яких фактів та відомостей, що ОСОБА_6 раніше переховувався від слідства чи суду, вчинив ще якісь кримінальні правопорушення по яким йому буде пред`явлено повідомлення про підозру; ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, так як слідством вже було проведені всі обшуки та вилучені речі, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не має можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 підозрюваний не має наміру, так як вважає, що підозра незаконна, і це підтверджується показами ОСОБА_10 та матеріалами справи, де потерпілий не вказує на ОСОБА_6 , таким чином будь-які підстави незаконно впливати на ОСОБА_11 відсутні; ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження, так як органами досудового слідства вже проведено всі обшуки та допити, проведені всі негласні слідчі (розшукові) дії ; ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, так як відсутні інші повідомлення про підозру чи обвинувальні акти відносно ОСОБА_6 .
Стверджує, що лише тяжкість скоєного злочину не може вказувати на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на чому наголошував прокурор в суді першої інстанції.
Вважає, що застосування тримання під вартою ОСОБА_6 є недоцільним та занадто суворим, а достатнім заходом для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 підозрюється у тому, що приблизно у квітні 2017 року вступив з ОСОБА_12 у злочинну змову щодо вимагання грошових коштів, у сумі 200 000 грн. у ОСОБА_9 .
Відповідно до плану ОСОБА_10 та ОСОБА_6 повинні були прибути додому до ОСОБА_9 , представитися та повідомити, що діють в інтересах ОСОБА_12 , після чого, під приводом неіснуючого боргу у сумі 200 000 грн., шляхом психологічного тиску, застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , погроз його застосування та погроз знищення майна, що йому належить, висунути вимогу про передачу їм для ОСОБА_12 грошових коштів у сумі 200 000 грн. Після отримання в результаті вимагання від ОСОБА_9 грошових коштів розділити їх між собою.
29 квітня 2017 року приблизно о 10 год.00 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з метою реалізації спільного злочинного умислу направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , прибули за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись вдома у ОСОБА_9 повідомили останньому, що вони прибули від ОСОБА_12 , після чого, впевнившись, що ОСОБА_9 розуміє про кого йдеться, під приводом неіснуючого боргу, шляхом психологічного тиску, застосовуючи при цьому погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_9 , знищення його майна, висунули вимогу ОСОБА_9 про передачу їм грошових коштів у сумі 200000 гривень, за нібито борг за сприяння в уникненні відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Після заперечень ОСОБА_9 щодо існування вказаного боргу та відмови передати їм грошові кошти у сумі 200 000 грн., ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вирішили організувати спільну зустріч ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , під час якої під психологічним тиском ОСОБА_12 та погроз застосування насильства небезпечного для його життя та здоров`я ОСОБА_9 передасть їм 200 000 грн.
15 травня 2017 року приблизно о 12.00, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом вимагання, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 зустрілися з ОСОБА_9 біля будівлі Апеляційного суду Миколаївської області, за адресою: м. Миколаїв, вул.. Садова, 2А. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_9 , що останній винен їм грошові кошти в сумі 200000 гривень, за нібито сприяння в уникненні відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_9 розуміючи, що нікому грошей не винен та боргів ні перед ким не має, а його захист щодо притягнення його до кримінальної відповідальності на підставі договору здійснював адвокат за винагороду, відмовився передавати ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вказану суму грошових коштів.
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючі умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 шляхом психологічного тиску, залякування, погрозами застосування насильства небезпечного для його життя та здоров`я, а також знищення майна, почали вимагати у ОСОБА_9 гроші у сумі 200 000 гривень.
На заперечення ОСОБА_9 про існування будь-якого грошового боргу та відсутності грошових коштів у такому розмірі, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 тут же зменшили суму грошових коштів, що вимагали, з 200 000 грн. до 80 000 грн., з вимогою як найшвидше зібрати вказану суму та передати її їм.
Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 неодноразово дзвонили на мобільний телефон ОСОБА_9 та зустрічались з останнім, вимагаючи від нього 80 000 грн. застосовуючи психологічний тиск та погрози застосування насильства небезпечного для його життя та здоров`я.
Через деякий час, розуміючи, що в результаті збігу сімейних обставин ОСОБА_9 не має і вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 знову зменшили суму грошових коштів, що вимагали від ОСОБА_9 , з 80 000 грн. до 30 000 грн., з вимогою як найшвидше зібрати вказану суму та передати їм, погрожуючи у разі невиконання їхніхвимог застосувати відносно нього насильство небезпечне для його життя та здоров`я, а також знищити його оселю шляхом підпалу.
ОСОБА_9 сприймаючи психологічний тиск з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , їх погрози застосування щодо нього насильства небезпечного для його життя та здоров`я, знищення його оселі шляхом підпалу, як реальні, будучи обізнаним про кримінальне минуле ОСОБА_12 та його здатність на вчинення вказаних злочинних дій, за для досягнення свого злочинного умислу, погодився передати ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 частками грошові кошти у сумі 30 000 грн.
ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , виконуючи вказівку ОСОБА_12 , щодо вимагання у ОСОБА_9 решти грошових коштів у сумі 20 000 грн., висунув вимогу ОСОБА_9 про передачу йому вказаної суми коштів у строк до 03.07.2017.
ОСОБА_9 сприймаючи психологічний тиск з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , їх погрози застосування щодо нього насильства небезпечного для його життя та здоров`я, знищення його оселі шляхом підпалу, як реальні, на злочинні вимоги вказаних осіб погодився, боячись за власне життя та здоров`я та своєї сімї.
3 липня 2017 року об 11.00 ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, зустрівся з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , на літній площадці кафе «Картопляна хата», що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де передав їм решту грошових коштів, які вони в нього вимагали у сумі 20 000 грн.
Проте, отриманими в результаті вимагання грошовими коштами ОСОБА_12 та ОСОБА_10 розпорядитися не змогли оскільки відразу були затримані на місці вчинення злочину працівниками правоохоронних органів.
3 липня 2017 року об 11:45 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Того ж дня ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
5 липня 2017 року слідчий СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 , за погодженням з заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_15 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, задовільний стан здоров`я, сімейний стан, особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, дійшов до висновку про те, що є підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності ( за ч. 3 ст. 142, ч. 1 ст. 222 КК України в 2000 році Жовтневим районним судом м. Києва засуджений до 8 років позбавлення волі, в 2014 році Софіївським судом Дніпропетровської області до 2 років 6 місяців за ст. 391, 71 КК України., в 2011 році Кіровським районним судом м. Кіровограду за ст. 185 ч. 5, 185 ч. 2 до 8 років позбавлення волі, звільнився 25.03.2016, а також на даний час має не зняту та непогашену судимість за ч. 2 ст. 185 КК України).
Окрім цього, слідчий суддя зазначив про доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Також слідчий суддя послався на те, що, з огляду на вчинення злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, підстави для визначення ОСОБА_6 розміру застави відсутні.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину на момент його повідомлення.
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
З урахуванням наведеного, доводи захисника стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятними.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Як слідує із матеріалів судового провадження, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна.
Крім того, в матеріалах судового провадження містяться дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а саме те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення,
З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті.
Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочинів, в якому він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що просить апелянт.
Також, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для визначення ОСОБА_6 розміру застави.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Миколаєві, де мешкає з цивільною дружиною, є несуттєвими, тому як ці факти істотно не знижують ступінь наявних щодо ОСОБА_6 ризиків.
Інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Порушень положень Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та норм КПК України при вирішення слідчим суддею клопотання судом апеляційної інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що просить апелянт.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 5 липня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: