Справа № 727/8653/16-к
Провадження № 1-кп/727/72/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Сумської області, Краснопольського району с. Студенок, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючо, офіційно не одруженого, із середньою освітою, раніше в силу вимог ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, - В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 28.09.2016 року біля 13 годині 50 хвилин, перебуваючи біля будинку № 19 по вулиці Південно-Кільцевій в м. Чернівці, побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ-2101», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, вартістю 26 000 гривень, який належить його батьку ОСОБА_4 . В подальшому переслідуючи мету, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись тимчасовою відсутністю сторонніх осіб на вулиці, підійшов до вищевказаного автомобіля та відчинив його передні дверцята зі сторони пасажира, після чого проник в салон автомобіля та перебуваючи там за допомогою дротів, які він вийняв із замка запалювання, завів вказаний автомобіль та без дозволу власника діючи умисно, протиправно заволодів транспортним засобом ОСОБА_4 , а саме автомобілем марки «ВАЗ-2101», 1976 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , поїхавши на ньому з місця вчиненого злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтримав пред`явлене йому обвинувачення і суду в порядку вимог ст. 351 КПК України надав показання про те, що 28.09.2016, приблизно в обідній період часу, він прийшов до школи де працює його батько із наміром, щоб останній відвіз його на вул. Миколаївську м. Чернівці для проходження замісної терапії, оскільки він вживає наркотики і на той час лікувався; не маючи телефону, він попросив сторожа школи подзвонити до батька, і після того, як зрозумів, що батько не бере слухавки він підійшов до транспортного засобу «ВАЗ-2101», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 належного на праві власності його батькові ОСОБА_4 , який був припаркований біля будинку № 19 по вулиці Південно-Кільцевій в м. Чернівці та через привідчинене віконце дверцят в автомобілі, відчинив їх, проник в машину і за допомогою проводів, оскільки він колись працював електриком, з`єднав їх і завів транспортний засіб, на якому поїхав в сторону вулиці Миколаївської м. Чернівці, однак по дорозі спустило колесо та він заїхавши на стоянку ТЦ «Депот», залишив там автомобіль, сам пішов на вокзал, звідки попросив перехожих подзвонити до його батька, якому повідомив, що забрав його автомобіль і по приїзду батька, на місці перебування транспортного засобу вже знаходилися працівники поліції, які в нього з`ясували обставини викрадення ним транспортного засобу. В скоєному розкаявся, обіцяв більше не вчиняли кримінальних правопорушень і суворо його не карати
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що стороною обвинувачення також не оспорювалися фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового кримінального провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності, істинності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав необхідним допитати потерпілого та дослідити матеріали що характеризують обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні у надних суду показах, підтвердив факт викрадення його сином, обвинуваченим в нього 28.09.2016 року, приблизно о 13 годині 50 хвилин транспортного засобу, марки «ВАЗ-2101», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, вартістю 26 000 грн. Пояснив, що транспортний засіб йому було повернуто під розписку. Просив, призначити ОСОБА_5 покарання на розсуд суду, в межах санкції статті, вважаючи, що за свої вчинки ОСОБА_5 має відповідати по закону.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого дослідивши процесуальні матеріали кримінального провадження, характеризуючи дані про особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує вірно за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що обтяжують і помякшують його покарання.
Згідно ст.12 ч.3 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення передбачене ст. 289 ч.1 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, в силу вимог ст.66 КК України помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність завданих збитків, а також і думку потерпілого при призначенні покарання; відсутність претензій з боку потерпілого щодо завданої шкоди.
Обставинами, в силу вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Таким чином, враховуючи наведене, обставин, що пом`якщують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 його особу, суд вважає, за можливе призначити останньому покарання в межах санкції ст. 289ч .1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, якою передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, із урахуванням особи винного суд, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, так як встановлені судом обставини, досліджені документи що характеризують особу обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, суд із врахуванням позиції сторони обвинувачення, думки потерпілого ОСОБА_4 , який просив призначити його сину покарання достатнє для його виправлення і вважав, що за скоєне він має відповідати по закону, приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 є не можливим без ізоляції від суспільства.
Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи.
Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).
Таким чином, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 із врахуванням вищенаведеного, на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, є справедливим, необхідним для її виправлення та запобігання вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.
В поряду ст. 100 п.9 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.
Питання про судові витрати підлягають вирішенню, відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Заходи кримінального забезпечення відносно ОСОБА_5 не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 вираховувати з дня фактичного його затримання.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: автомобіль марки «ВАЗ-2101», 1976 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , помаранчевого кольору, що був переданий під розписку потерпілому ОСОБА_4 - повернути за належністю останньому, як власнику (а.с. 30 т.2)
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 440.20 грн. (довідка про витрати а.с. 13 т.2).
Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України); копія вироку підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому, потерпілому

Суддя ОСОБА_1 .