АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційної скарги з доповненнями адвокатів ОСОБА_7 ОСОБА_8 , та апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_12

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000200 від 26.05.2015 року, було частково задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро першого відділу детективів першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_13 , погоджене із заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Львові, працюючого на посаді голови правління ПрАТ «Холдингова компанія «ЕНЕРГОМЕРЕЖА», маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України.

Обрано щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя суду першої інстанції врахував наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_11 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України, про який йому повідомлено 21.06.2016 року, що об`єктивно підтверджується наданими детективом доказами, які носять вагомий характер, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, особу підозрюваного ОСОБА_11 , та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається детектив у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі чого задовольнив клопотання детектива.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді місцевого суду адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , та адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_11 , подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 .

Адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обґрунтування поданої апеляційної скарги з доповненнями вказують, що 03.05.2017 року детективом НАБ України за погодженням із прокурором було подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому за результатами розгляду даного клопотання слідчий суддя приймає ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 . Апелянти вважають, що обрання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є категорично різні правові поняття, що мають зовсім різні правові наслідки. На підтвердження своїх доводів посилаються на вимоги ч. 6 ст. 193 КПК України.

Також зазначають, що слідчим суддею порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 132 КПК України, оскільки в ухвалі слідчий суддя зобов`язаний був зазначити в мотивувальній частині ухвали суть питання, що вирішується та за чиєю ініціативою клопотання розглядається. Крім цього, на думку апелянтів слідчим суддею порушено вимоги ч. 4 ст. 196 КПК України, оскільки не визначено строк дії ухвали.

Адвокат ОСОБА_9 за змістом апеляційної скарги вказує на те, що враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, можливо дійти висновку про недоведеність у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, отже на думку захисника менш суворі запобіжні заходу будуть адекватними у даному кримінальному провадженні, оскільки детектив в повному обсязі не довів суду обставин, які виправдовують обмеження права на свободу.

Зазначає, що підозра відносно ОСОБА_11 є необґрунтованою, як в контексті національного законодавства так і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Посилається на те, що достовірних даних про те, що ОСОБА_11 перебуває у міжнародному розшуку, тобто знаходиться за межами України, перебуває на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції немає.

Адвокат ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_11 , в обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вказаний строк дії запобіжного заходу.

Також звертає увагу на те, що КПК України розрізняє інститут обрання запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому прокурор в судовому засіданні наполягав саме на застосуванні запобіжного заходу, однак слідчий суддя вийшов за межі клопотання і на свій розсуд відмовивши в застосуванні запобіжного заходу, обрав ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що докази про вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення є сумнівними, за своїм характером є припущеннями та жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України недоведений. Одночасно зазначає, що за матеріалами справи відсутні фактичні дані про перебування ОСОБА_11 у міжнародному розшуку.

Заслухавши доповідь судді, захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, слідчою групою Національного антикорупційного бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000200 від 04.04.2015 року, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України.

21.06.2016 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_11 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України та засобами поштового зв`язку направлено ОСОБА_11 , на підтвердження чого до матеріалів клопотання долучені відповідні листи детектива та повернуті на адресу НАБ України повідомлення, направлені рекомендованим листом.

29.06.2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України через переховування ОСОБА_11 від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та через те, що його місцезнаходження невідоме.

01.09.2016 року повідомлення про розшук підозрюваного ОСОБА_11 розміщено на офіційному веб-сайті НАБ України.

16.08.2016 року НАБ України надіслано запит до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу щодо оголошення підозрюваного ОСОБА_11 у міжнародний розшук. Більше того, до такого листа детективом до матеріалів клопотання долучений безпосередньо і сам витяг про перебування підозрюваного ОСОБА_11 у міжнародному розшуку.

14.02.2017 року повідомлення про виклик до НАБ України опубліковано в газеті "Урядовий кур`єр" для допиту в якості підозрюваного.

14.03.2017 року ухвалено рішення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_11

31.03.2017 року Укрбюро Інтерполу надало відповідь про те, що станом на 31.03.2017 р. ОСОБА_11 значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів за якими оголошено підозру.

03.05.2017 року старший детектив Національного бюро першого відділу детективів першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_13 , за погодженням із заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивування клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 детектив обґрунтовує метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, посилаючись на обґрунтованість пред`явленої підозри та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі та документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

05.05.2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання детектива задоволено частково та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.
Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді взяття під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена детективом та сумнів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує детектив у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме ризик того, що підозрюваний ОСОБА_11 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , характер кримінального правопорушення та відомості про його особу.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_11 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому, обравши ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, оскільки клопотання сторони обвинувачення подано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Отже, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Доводи апелянтів про те, що за матеріалами справи відсутні будь-які докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційних скаргах захисників про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, посилання авторів апеляційних скарг на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, беручи до уваги перебування підозрюваного у міжнародному розшуку є голослівними.

Щодо доводів сторони захисту про те, що обрання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є категорично різні правові поняття, що мають зовсім різні правові наслідки, слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Одночасно з цим відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З аналізу даної норми закону слідує, що законодавець не розрізняє в юридичному аспекті поняття обрання та застосування запобіжного заходу, отже дані поняття є синонімами та мають однакову силу в розумінні виконання.

Крім того, не ґрунтуються на матеріалах судового провадження доводи захисту про те, що немає достовірних даних в матеріалах справи, які свідчать про перебування ОСОБА_11 у міжнародному розшуку, оскільки детективом долучено до клопотання лист Укрбюро Інтерполу за змістом якого вказано, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться у міжнародному розшуку (т. 2 а. с. 24-26).

Не можуть бути прийняті до уваги і посилання апелянтів на те, що не визначено строк дії ухвали, оскільки підозрюваний ОСОБА_11 перебуває у міжнародному розшуку у зв`язку з чим фактичний строк його утримання може бути обрахований лише з моменту його затримання.

Усна заява адвокатів в суді апеляційної інстанції щодо помилкового зазначення в журналі судового засідання секретарем ОСОБА_15 , тоді як в ухвалі вказаний секретар ОСОБА_16 , не може бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки вказане є технічною помилкою (опискою), яка може бути виправлена у відповідності до вимог КПК України, тим паче учасниками процесу відводів складу суду до початку розгляду справи заявлено не було.

На думку колегії суддів, клопотання сторони обвинувачення складено у відповідності до вимог КПК України є обґрунтованим, жодних підстав чи фактичних даних вважати його невідповідним цим вимогам немає, отже слідчий суддя законно на підставі фактичних обставин справи обрав підозрюваному ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_11 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги, з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 188, 193 ч. 6, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000200 від 26.05.2015 року, якою було частково задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро першого відділу детективів першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_13 , погоджене із заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Апеляційну скаргу з доповненнями адвокатів ОСОБА_7 ОСОБА_8 , та апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які діють у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_17

ОСОБА_18 . М а с е н к о