Справа № 149/181/16-к
УХВАЛА
14.12.2016 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що обвинуваченим було продовжено строк тримання під вартою до 31.12.2016 року. Так як ухвалою суду призначено психолого-психіатричну експертизу, проведення якої займе тривалий час, то виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, так як кримінальне провадження відносно них ще не розглянуто, ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, а тому у відповідності до ст. 331 КПК України вона просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час судового розгляду на термін 60 днів. При цьому послалася також на не можливість запобігти наявним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили щодо клопотання прокурора та вважають, що домашній арешт буде достатнім запобіжним заходом для обвинуваченого щоб забезпечити його належну поведінку під час судового розгляду.

В судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечують щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки вважають, що будь-які ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, вважають що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого буде достатньо і більш м"якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження, виходячи з положень статей 177, 178, 183, 194 КПК України, прийшов до висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_3 необхідно задовольнити, так як строк тримання під вартою у обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується 31.12.2016 року, судове провадження відносно них ще не розглянуто і ухвалою суду від 14.12.2016 року призначено амбулаторну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої може зайняти тривалий час. Ризики, які були підставою для обрання даного виду міри запобіжного заходу, не зникли. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед їх затриманням ніде не працювали, у них відсутні міцні соціальні зв"язки, вони обвинувачуються у злочинах за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно них на даний час є законною і буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими покладних на них процесуальних обов"язків та запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти нові злочини та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Так як перебуваючи на волі обвинувачені можуть ухилятись від суду, вчиняти нові злочини, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11.02.2017 року. Також, суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , виходить з того, що наведені стороною захисту доводи, зокрема про те, що обвинувачений ОСОБА_4 через свій стан здоров"я не може утримуватися під вартою, належним чином не обгрунтовані та на даний час безпідставні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,183, 193, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 11.02.2017 року.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 11.02.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1