АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2438/16 Справа № 192/2997/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, раніше судимого, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, за участю прокурора ОСОБА_7 засудженого ОСОБА_6 ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі з доповненнями /а.с.п.22, 33/ просить ухвалу районного суду скасувати та застосувати до нього ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з перших днів перебування у колонії він працевлаштований, порушень не має, має заохочення, дотримується правил режиму внутрішнього розпорядку.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з липня 2014 року по теперішній час, до праці ставиться задовільно. Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу заохочень не має.
Крім того, суд вказав, що засуджений за весь період відбування покарання стягнень за порушення режиму утримання немає, за весь період відбування покарання характеризувався як посередньо так і задовільно, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, а тому прийшов до висновку, що останній на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану та постановити нову ухвалу, застосувати до нього положення ст.81 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Вимогами положення ст.81КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з липня 2014 року по теперішній час, до праці ставиться задовільно, заохочень не має, стягнень за порушення режиму утримання також не має, за весь період відбування покарання характеризувався як посередньо, так і задовільно, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, які в своїй сукупності вказують на те, що засуджений не довів своє виправлення.
Твердження засудженого щодо наявності одного заохочення, на думку колегії суддів спростовується довідкою про заохочення та стягнення /а.с.п.8/, відповідно до якої заохочень та стягнень у засудженого ОСОБА_6 не має. Доводи засудженого щодо його працевлаштування не є достатніми даними для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в силу ст.81 КК України.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що він протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4