Ухвала
іменем україни
25 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2008 року, яким останнього було засуджено за ч. 2 ст. 15 пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115, пунктами 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст.187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності.
Зі змісту касаційної скарги з додатками вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та відновити йому строк на оскарження вироку апеляційного суду. Вважає причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними, оскільки він утримується під вартою, є юридично неграмотним, та не отримав якісної правової допомоги від призначеного йому захисника. На думку засудженого, суддя ОСОБА_7 не мав права вирішувати питання про відновлення строку на касаційне оскарження, оскільки приймав участь у розгляді кримінальної справи судом апеляційної інстанції по суті. Вказує, що раніше вже звертався з клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження вироку, проте йому було відмовлено. Також просить касаційний суд зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на підтримку касаційної скарги, прокурора ОСОБА_4 , яка заперечила проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 КПК 1960 року касаційна скарга на вирок апеляційного суду може бути подана протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Строк на касаційне оскарження може бути відновлений судом, який постановив вирок, якщо його було пропущено з поважних причин.

Правило дотримання місячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Мотивуючи своє рішення про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження вироку, апеляційний суд в ухвалі встановив, що копію вироку апеляційного суду засуджений отримав 09 квітня 2008 року, проте касаційну скаргу подав в 2016 році, тобто через вісім років після постановлення вироку.

З огляду на це, його доводи про перебування весь час під вартою, юридичну неграмотність та неналежне виконання обов`язків захисником не можна вважати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження та підставою для його поновлення.

Необґрунтованими є і доводи засудженого про незаконний склад суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відновлення пропущеного строку. Порушень вимог ст. 55 КПК 1960 року при розгляді справи за участі судді ОСОБА_7 не встановлено.

Відмовляючи у поновлення строку на касаційне оскарження вироку, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_5 поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, а тому правильно відмовив у його відновленні.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі й ухвалення рішення незаконним складом суду апеляційної інстанції, що було б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Питання про застосування положень ч. 5 ст. 72 КК вирішується судом в порядку виконання вироку.

За таких обставин, касаційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3