Справа №477/1862/16-к 27.12.2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Снігурівського району Миколаївської області, з неповною середньою освітою, студента 2 курсу Миколаївського професійного промислового ліцею, не працює, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7
Провадження № 11-кп/784/946/16 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.190 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
За змістом апеляції прокурора зі змінами слідує, що в скарзі порушується питання про зміну вироку суду першої інстанції, виключення з резолютивної частини вироку рішення про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, із застосуванням положень ст.ст. 75,104 КК України, на підставі яких він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Прокурор просить звільнити ОСОБА_5 від покарання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України з передачею під нагляд педагогічного колективу Миколаївського професійного промислового ліцею (далі-МППЛ) строком на 1 рік. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75, ст. 104 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції.

Також ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 2719 грн.

2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що частиною 1 ст. 98 КК України визначено вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до неповнолітніх, зокрема: штраф, громадські або виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі, застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню.

Крім того, прокурор посилається на те, що 23.12.2016 року на засіданні педагогічної ради МППЛ було прийнято рішення та складено клопотання, адресоване апеляційному суду Миколаївської області про передачу неповнолітнього ОСОБА_5 під нагляд педагогічного колективу МППЛ за умови, що він протягом року з дня передачі його під нагляд виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У зв`язку з наведеним, прокурор просить вирок суду змінити, виключивши рішення суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, та звільнити його від покарання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України з передачею під нагляд педагогічного колективу вказаного учбового закладу.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду першої інстанції, 05 липня 2016 року, близько 18 години, неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Баклана в с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області, з метою заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном смартфоном «Ргеstigio Gio C3» вартістю 2599 гривень, картою пам`яті об`ємом 4 ГБ, вартістю 100 гривень з сім-картою оператора МТС ( НОМЕР_1 ) вартістю 20 гривень, належних ОСОБА_10 , під приводом подзвонити, взяв у останнього мобільний телефон, відійшов з телефоном у сторону та пішов з місця події, тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2719 грн.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляції з підстав, викладених в ній; думку обвинуваченого, його законного представника та захисника, які не заперечували проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні, виходячи з наступних підстав.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку. В цій частині вирок не оскаржується.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Що стосується призначеного ОСОБА_5 покарання, то апеляційний суд дійшов наступного.

Посилання апелянта на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою (копія свідоцтва про народження на а.с. 30), учнем 2 курсу Миколаївського професійного промислового ліцею, група ВР-21.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КК України визначено вичерпний перелік покарань, які судом можуть бути застосовані до неповнолітніх, зокрема: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до вимог п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», згідно зі ст. 98 КК України до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Перелік видів покарань, визначений у статті 98 КК України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 98 КК України, неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 було призначено покарання у виді обмеження волі, тобто, застосовано кримінальний закон, який не підлягає застосуванню.

Крім того, з долучених прокурором до матеріалів справи протоколу засідання № 5 від 23.12.2016 року та клопотання директора ММПЛ від 23.12.2016 року вбачається, що оскільки неповнолітній ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, визнав свою вину та щиро розкаявся, колектив Миколаївського професійного промислового ліцею просить передати ОСОБА_5 під їх нагляд строком на один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до вимог закону, суди не повинні допускати застосування кримінального покарання до неповнолітніх, які вчинили злочини, що не становлять великої суспільної небезпеки, якщо виправлення неповнолітніх може бути досягнуто шляхом застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.
Виходячи зі змісту вказаних положень закону, в цьому разі неповнолітньому обвинуваченому суд покарання не застосовує, тобто, не призначає його, а замість покарання відповідно до ч. 2 ст. 105 КК України застосовує відповідні примусові заходи виховного характеру.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З наведеного слідує, що за наявності наступних підстав, а саме вчинення неповнолітнім ОСОБА_5 злочину невеликої тяжкості вперше, повного визнання вини та щирого каяття, звернення педагогічного колективу МППЛ з клопотанням про передачу останнього під їх нагляд, на даний момент немає потреби застосовувати до ОСОБА_5 покарання, а є необхідність у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд педагогічного колективу Миколаївського професійного промислового ліцею строком на 1 рік.

На підставі ч.4 ст. 409 КПК України через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання, а також у зв`язку з необхідністю застосування до обвинуваченого положень ст. 105 КК України та звільнення останнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, що, водночас, не погіршує становища обвинуваченого, оскаржуваний вирок підлягає зміні.
Таким чином, апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевказане, з резолютивної частини вироку суду слід виключити рішення про призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у виді 1 року обмеження волі та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст.ст. 75,76 КК України.

Керуючись ст.ст. 405,407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Жовтневого відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку суду рішення про призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у виді 1 року обмеження волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання за ч.1 ст.190 КК України із застосуванням примусового заходу вихованого характеру у вигляді передачі під нагляд педагогічного колективу Миколаївського професійного промислового ліцею строком на 1 рік.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_5 , що у разі ухилення від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3