АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/223/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 639/1166/16-к ОСОБА_1
Категорія: ст.391 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Костянтинівка Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-23.01.2014р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
-29.04.2015р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі (початок строку покарання - 23.01.2014р., кінець строку покарання - 23.01.2020р.), -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України та йому призначено покарання 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2015р. та призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Початок строку покарання ОСОБА_9 постановлено обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 26.02.2016р.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 у строк відбування покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2015р. зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.01.2014р. по 30.07.2015р. включно, а також за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.02.2016р. з 15.02.2016р. по 26.02.2016р. включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 постановлено утримувати у Харківській установі виконання покарань №27.
Як встановив суд, ОСОБА_9 вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2015р. засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1, ч.4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Саме з 23.01.2014 він знаходиться в місцях позбавлення волі, а з 07.09.2015 відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії УДПтСУ в Харківській області (№ 18), (далі ХВК №18), яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рубанівська, буд. 4. По прибуттю до установи засудженому ОСОБА_9 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбуття покарання.

Під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, встав на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, у зв`язку з чим на нього було накладено 10 дисциплінарних стягнень за різні порушення режиму відбуття покарання, з яких 3 рази поміщений до дисциплінарного ізолятору установи, 1 раз до приміщення камерного типу установи та отримав 6 доган.

Так 13.10.2015р на засудженого ОСОБА_9 за перешкоджання проведенню обшуку було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді поміщення до приміщення камерного типу установи строком на 2 місяця.

При цьому засуджений ОСОБА_9 12.01.2016р, знаходячись у приміщенні камерного типу установи, продовжив допускати порушення режиму утримання і не виконувати законні вимоги представників адміністрації ХВК № 18.

Так, 12.01.2016р о 10 годині в приміщенні камерного типу ХВК №18, начальник відділення соціально-психологічної служби №3 відділу соціально-виховної і психологічної роботи (далі СПС №3) ХВК №18 майор внутрішньої служби ОСОБА_10 пред`явив засудженому ОСОБА_9 законну вимогу виконати чергове чергування, а саме: виконати роботи по прибиранню приміщення камерного типу, в якому останній утримувався. При цьому, засуджений ОСОБА_9 був в повному обсязі забезпечений необхідним господарським інвентарем (совок, віник, відро, ганчірка), був нагодований, одягнений і взутий по сезону, скарг на стан здоров`я він не висловлював.

Проте, у присутності чергового помічника начальника ХВК № 18 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , фельдшера медичної частини ХВК №18 ОСОБА_12 , засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, відкрито відмовився від виконання законної вимоги начальника відділення СПС №3 ОСОБА_10 . Свою відмову засуджений ОСОБА_9 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою, що принижує його людську гідність. При цьому він поводився зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації і своєю поведінкою надавав негативний вплив на інших засуджених.

Після цього засудженому ОСОБА_9 під розпис, начальником відділення СПС №3 ОСОБА_10 додатково було роз`яснено положення ст. 391 КК України, а саме те, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, тягне за собою кримінальну відповідальність. Окрім цього засудженому ОСОБА_9 додатково були роз`яснені положення ст.ст. 107, 118, 132 Кримінально-виконавчого кодексу України та глави 25 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань України. В свою чергу, засуджений ОСОБА_9 заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, що взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність, що він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Далі, начальником відділення СПС №3 ОСОБА_10 у присутності вищезгаданих осіб, засудженому ОСОБА_9 знов була пред`явлена законна вимога, приступити до виконання чергового чергування, а саме: виконати роботи по прибиранню приміщення камерного типу, в якому він утримується. Проте, у присутності вищезгаданих осіб, засуджений ОСОБА_9 діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, відкрито відмовився від виконання законної вимоги начальника відділення СПС №3 ОСОБА_10 . Свою відмову засуджений ОСОБА_9 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою, що принижує його людську гідність. Після цього засуджений ОСОБА_9 був оглянутий фельдшером медичної частини ХВК №18 ОСОБА_12 , який після проведення медичного огляду дав медичний висновок про те, що засуджений ОСОБА_9 здоровий та може виконувати роботи по прибиранню приміщення камерного типу.

У той же день, 12.01.2016р. о 10 годині 30 хвилин в приміщенні камерного типу ХВК №18, начальник відділення СПС №3 ОСОБА_10 повторно пред`явив засудженому ОСОБА_9 законну вимогу виконати чергове чергування, а саме: виконати роботи по прибиранню приміщенні камерного типу, в якому останній утримувався. При цьому, засуджений ОСОБА_9 був в повному обсязі забезпечений необхідним господарським інвентарем ,був нагодований, одягнений і взутий по сезону, скарг на стан здоров`я він не висловлював.

Проте, у присутності чергового помічника начальника ХВК №18 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , фельдшера медичної частини ХВК №18 ОСОБА_12 , засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, вдруге відкрито відмовився від виконання законної вимоги начальника відділення СПС №3 майора внутрішньої служби ОСОБА_10 . Свою відмову засуджений ОСОБА_9 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою що принижує його людську гідність. При цьому він поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації і своєю поведінкою надавав негативний вплив на інших засуджених.

Після цього засудженому ОСОБА_9 під розпис, начальником відділення СПС №3 ОСОБА_10 додатково вдруге було роз`яснено положення ст. 391 КК України, а також ст.ст. 107, 118, 132 Кримінально-виконавчого кодексу України та глави 25 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань України. В свою чергу, засуджений ОСОБА_9 знов заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, що взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність, що він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Далі, начальником відділення СПС №3 ОСОБА_10 у присутності вищезгаданих осіб, засудженому ОСОБА_9 знов була пред`явлена законна вимога, приступити до виконання чергового чергування, а саме: виконати роботи по прибиранню приміщення камерного типу, в якому він утримується. Проте, у присутності вищезгаданих осіб, засуджений ОСОБА_9 діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, знову відкрито відмовився від виконання законної вимоги начальника відділення СПС №3 майора внутрішньої служби ОСОБА_10 . Свою відмову засуджений ОСОБА_9 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою що принижує його людську гідність. Після цього засуджений ОСОБА_9 був оглянутий фельдшером медичної частини ХВК №18 ОСОБА_12 , який після проведення медичного огляду дав медичний висновок про те, що засуджений ОСОБА_9 здоровий та може виконувати роботи по прибиранню приміщення камерного типу.

12.01.2016р. об 11 годині в приміщенні дисциплінарного ізолятора ХВК №18, начальник відділення СПС №3 ОСОБА_10 у третій раз пред`явив засудженому ОСОБА_9 законну вимогу виконати чергове чергування, а саме : виконати роботи по прибиранню приміщення камерного типу, в якому останній утримувався. При цьому, засуджений ОСОБА_9 був в повному обсязі забезпечений необхідним господарським інвентарем, був нагодований, одягнений і взутий по сезону, скарг на стан здоров`я він не висловлював.

Проте, у присутності чергового помічника начальника ХВК №18 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , фельдшера медичної частини ХВК №18 ОСОБА_12 , засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , засуджений ОСОБА_9 діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, втретє відкрито відмовився від виконання законної вимоги начальника відділення СПС №3 майора внутрішньої служби ОСОБА_10 . Свою відмову засуджений ОСОБА_9 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою що принижує його людську гідність. При цьому він поводився зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації і своєю поведінкою надавав негативний вплив на інших засуджених.

Після цього засудженому ОСОБА_9 під розпис, начальником відділення СПС №3 майором внутрішньої служби ОСОБА_10 додатково втретє було роз`яснено положення ст. 391 УК України, а також ст.ст. 107, 118, 132 Кримінально-виконавчого кодексу України та глави 25 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань України. В свою чергу, засуджений ОСОБА_9 знов заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, що взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність, що він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Далі, начальником відділення СПС №3 ОСОБА_10 у присутності вищезгаданих осіб, засудженому ОСОБА_9 знов була пред`явлена законна вимога, приступити до виконання чергового чергування, а саме виконати роботи по прибиранню приміщення камерного типу, в якому він утримується. Проте, у присутності вищезгаданих осіб, засуджений ОСОБА_9 діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, у третій раз відкрито відмовився від виконання законної вимоги начальника відділення СПС №3 майора внутрішньої служби ОСОБА_10 . Свою відмову засуджений ОСОБА_9 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою що принижує його людську гідність. Після цього засуджений ОСОБА_9 був оглянутий фельдшером медичної частини ХВК №18 ОСОБА_12 , який після проведення медичного огляду дав медичний висновок про те, що засуджений ОСОБА_9 здоровий та може виконувати роботи по прибиранню приміщення камерного типу.

Засудженому ОСОБА_9 в період відбування покарання в ХВК №18 неодноразово раніше доводилися норми режиму відбування покарання, правила поведінки засуджених, правила внутрішнього розпорядку колонії, норми дисциплінарної та кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, зокрема норми кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, що підпадають під ознаки ст. 391 КК України.
В апеляційній скарзі в редакції змінених доводів, обвинувачений ОСОБА_9 просить застосувати ст.69 КК України та призначити йому менш суворе покарання. Вважає, що суд недостатньо врахував те, що він визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, адміністрація виправної колонії не має до нього жодних претензій.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який вважав вирок законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо яких не досліджувалися, апеляційним судом, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, не переглядаються.
За встановлених судом обставин кваліфікація дій ОСОБА_9 є правильною.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, суд відповідно до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, перевірив наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_9 за час відбування покарання характеризується як злісний порушник режиму тримання, тяжких хронічних захворювань не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, до арешту офіційно працевлаштований не був, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував передбачені ст.65 КК України обставини, що були встановлені у даному кримінальному провадженні, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції закону за злочин, у вчиненні якого його визнано винуватим, в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і даним про його особу, є обґрунтованим та справедливим, а відтак не вбачає підстав для його пом`якшення із застосуванням положень ст.69 КК України.
Так, згідно з ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
У даному кримінальному провадженні встановлено обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , його повне визнання вини та щире каяття у вчиненому злочині, з урахуванням яких у сукупності з іншими вищенаведеними даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у межах санкції інкримінованого йому злочину. Такі висновки суду першої інстанції, які знайшли своє належне мотивування у вироку, колегія суддів вважає правильними і обґрунтованими, оскільки зазначені обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який є умисним середньої тяжкості злочином проти правосуддя.
Враховуючи конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_9 характеризується негативно, раніше судимий, новий умисний злочин вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком, що саме по собі свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.
З урахуванням зазначених вище обставин, підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання як за ст.391 КК України, так і остаточне покарання за сукупністю вироків, явно несправедливим через його суворість, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Враховуючи, що ОСОБА_9 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, перебував в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження, цей строк підлягає зарахуванню у строк покарання у порядку п.«ґ» ч.5 ст.72 КК України.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання час його попереднього ув`язнення, з 27 лютого 2016 року по 12 серпня 2016 року включно та з 24 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5