АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі
прокурора ОСОБА_4
підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляції прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27.09.2016 щодо:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: в АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчинені злочинів передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357, ч.2 ст.194 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчинені злочинів передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357 КК України
В С Т А Н О В И Л А
Вказаною постановою суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357, ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357 КК України, ? направлено прокурору міста Києва для організації додаткового розслідування. Підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід з взяття під варту змінено на підписку про невиїзд з місця проживання.
Так, органами досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у тому, що 09.10.2010 вони за попередньою змовою із особою, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, приблизно в кінці вересня 2010 року, вирішили скоїти злочин, а саме: поїхати до м. Києва, де по оголошенню у газеті знайти чоловіка, який має автомобіль та який бажає працевлаштуватись на роботу із своїм автомобілем, під вигаданим приводом заманити його у орендовану ними квартиру, вчинити на потерпілого напад, застосувавши насильство небезпечне для життя потерпілого, заволодіти його автомобілем та іншим майном, щоб в подальшому розпорядитись ним за власним розсудом.
Для реалізації свого спільного злочинного умислу направленого на заволодіння майном ОСОБА_14 , шляхом здійснення на нього нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілого, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно спільно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, повинен був підробити паспорт на ім`я ОСОБА_15 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , який він придбав в м. Миколаєві, у невстановленої слідством особи, для подальшого використання завідомо підробленого документа ? пред`явлення його власнику квартири, яку вони мали намір орендувати, особам, з якими планувалося спілкування, а саме: чоловікам, які мають автомобілі та які бажають працевлаштуватись із своїм автомобілем на роботу. Також особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, повинен був придбати мобільні телефони, з сім картками мобільних операторів, для пошуку особи, яку вони оберуть як об`єкт нападу, а також зв`язку між собою на період скоєння злочину. По приїзду до м. Києва, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, використовуючи підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_15 , повинен був орендувати квартиру, після чого по оголошенням у газеті провести відбір осіб, які мають автомобілі та які бажають з ним працевлаштуватись на роботу, запросити їх на співбесіду, з метою вибрати людину, яка має у власності автомобіль у хорошому технічному стані, яким у подальшому заволодіти шляхом розбійного нападу. Після чого, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом знайомства з особою, яка буде наймати водія для роботи, приведе вказану особу до орендованої квартири, де на останнього будуть чекати ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які згідно розподілених ролей, скоять напад на потерпілого, зв`яжуть його за допомогою господарської мотузки та стрічки-скотч, які вони заздалегідь підготують. Після чого, вони незаконно заволодіють паспортом потерпілого, документами на автомобіль, грошовими коштами, мобільними телефонами, коштовностями та іншими особистими речами потерпілого. Згідно розробленого злочинного плану, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, здійснить підроблення у паспорті громадянина України, на ім`я власника автомобіля, шляхом переклеювання фотокарток з метою подальшого використання підробленого документу, як документу, який підтверджує належності автомобіля, під час транспортування з м. Києва до м.Одеси, яким вони незаконно заволодіють з метою розпорядитися ним за власним розсудом.
Згідно спільно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, ОСОБА_6 повинен був на власному автомобілі «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , забезпечувати доставку співучасників злочину з м. Одеса до м. Києва, а також пересуванню по м. Києву і у разі виникнення небезпеки безперешкодний від`їзд останніх з місця вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_6 після того, як особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом знайомства з особою, яка буде наймати водія для роботи, приведе потерпілого до орендованої квартири, повинен разом з ОСОБА_5 скоїти напад на нього, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілого, зв`язати руки та ноги потерпілого за допомогою господарської мотузки та стрічки-скотч, щоб утримувати потерпілого з метою забезпечити можливість особі, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, підробити документи, а також заволодіти особистим майном потерпілого шляхом розбійного нападу.
Згідно спільно розробленого злочинного плану та розподілених ролей, ОСОБА_5 після того, як особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом знайомства з особою, яка буде наймати водія для роботи, приведе потерпілого до орендованої квартири, повинен разом ОСОБА_6 скоїти напад на нього, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілого, зв`язати руки та ноги потерпілого за допомогою господарської мотузки та стрічки-скотч, щоб утримувати потерпілого з метою забезпечити можливість особі, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, підробити документи, а також заволодіти особистим майном потерпілого шляхом розбійного нападу.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, у вересні 2010 року особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, підробив паспорт на ім`я ОСОБА_15 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , який він придбав в м. Миколаєві, у невстановленої слідством особи, вклеївши в нього свою фотокартку для подальшого використання завідомо підробленого документа. Також особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, придбав два мобільні телефони з сім картками мобільних операторів, якими вони мали намір користуватись у м. Києві під час вчинення злочинів, з метою в подальшому ускладненні їх викриття і уникненні кримінальної відповідальності за скоєні ними злочини.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний план, 06.10.2010 у вечірній час, ОСОБА_6 на власному автомобілі «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, разом з особою, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_5 виїхали з м. Одеса до м. Києва, з метою реалізувати спільний провадження, і ОСОБА_5 виїхали з м. Одеса до м. Києва, з метою реалізувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем, документами та майном потерпілого, шляхом здійснення на нього нападу, поєднаного з насильством небезпечним для життя потерпілого, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
Наступного дня, тобто 07.10.2010 у нічний час особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 прибули до м.Києва де поряд з центральним залізничним вокзалом спали до ранку у салоні вказаного автомобіля. В цей же день, тобто 07.10.2010 у ранковий час особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, придбав газету з оголошеннями «Авізо» та почав дзвонити по об`явам з метою орендувати квартиру. Знайшовши для оренди квартиру особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, орендував її на три дні у ОСОБА_16 за грошові кошти у розмірі 1000 грн., а саме: квартиру АДРЕСА_5 . При цьому особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, пред`явив власниці квартири ОСОБА_16 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 з вклеєним в нього власним фото, використовуючи завідомо підроблений документ.
Після чого, 07.10.2010 близько 11 год.00 хв., особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 поселились у вищевказаній квартирі, де особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, почав телефонувати по оголошенням у газеті «Авізо» та шукати чоловіків, які мають автомобіль та бажають працевлаштуватись на роботу із своїм транспортним засобом. При цьому особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, з метою реалізації спільного злочинного умислу, призначав та проводив зустрічі або біля приміщення ресторану «Бульвар», який розташований, вул. Русанівський бульвар, 7, в м.Києві, або у його середині, з особами, яких він викликав на зустріч по газетним оголошенням.
Так, 07.10.2010 близько 14 год. 00 хв. особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, зателефонував ОСОБА_14 , який мав намір працевлаштуватись на роботу на власному автомобілі і помістив з цього приводу об`яву у газеті «Авізо». В розмові особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_14 працевлаштуватись на фірму, що займається будівництвом.
Після чого, 08.10.2010 близько 11 год. 30 хв., особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, в телефонній розмові із ОСОБА_14 призначив зустріч останньому неподалік від ресторану «Бульвар», розташованого по вул. Русанівський бульвар,7, в м. Києві. В цей же день, приблизно о 15 год.00 хв., особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, зустрівшись з ОСОБА_14 у вказаному ресторані дізнався від останнього, що у нього є у користуванні автомобіль «Hyundai Tucson» 2.0 GLS4WD, 2008 року випуску, сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно договору лізингу від 06.07.2010 №100705-98/ФЛ-Ф-А з ТОВ «ВіЕйБі Лізінг». Оглянувши вказаний автомобіль особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, обрав ОСОБА_14 як особу потерпілого. Після чого, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_14 , заробітну плату у розмірі 6000 грн. та не тривалий робочий час і наказав останньому прибути на вказаному автомобілі 09.10.2010 о 09 год. 00 хв., до буд. АДРЕСА_6 . При цьому, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, попросив ОСОБА_14 з`явитися з документами, а саме: паспортом громадянина України, свідоцтвом про освіту, шлюб, тощо, а також документами на автомобіль, на що ОСОБА_14 погодився. Повернувшись до кв. АДРЕСА_5 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, повідомив ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , про ОСОБА_14 , який має у користуванні автомобіль «Hyundai Tucson» 2.0 GLS4WD, 2008 року випуску, сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , щоб обговорити подальші їх дії.
В ніч з 08 на 09.10.2010, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 узгодили між собою план вчинення починів, а саме: скоєння розбійного нападу на ОСОБА_14 , незаконного заволодіння автомобілем, що був у його користуванні, документами і майном останнього, підробленням паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , з метою його подальшого використання для транспортування автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 до м. Одеси. Для реалізації спільного злочинного плану особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 придбали на ринку поблизу станції четро «Лук`янівська» скотч, знайшли в квартирі АДРЕСА_5 мотузку, а особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, у невстановленому фотоательє зробив фотокартки для переклеювання їх в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14
09.10.2010 близько 09 год.00 хв., особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, почав очікувати ОСОБА_14 біля буд. АДРЕСА_6 . ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у цей час очікували у квартирі АДРЕСА_7 вказаного будинку, коли особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, заведе до квартири ОСОБА_14 , щоб скоїти на останнього напад, з метою заволодіння майном потерпілого і автомобілем, який знаходився у його користуванні. В цей же день, тобто 09.10. 2010 близько 09 год. 20 хв., до вказаного будинку під`їхав ОСОБА_14 , а особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, під виглядом знайомства з особою, яка наймає ОСОБА_14 на роботу, завів останнього до вказаної орендованої квартири, після чого запропонував йому пройти до кімнати, шо ОСОБА_14 і зробив. В цей час, ОСОБА_5 ховався за шафою, стоячи на дивані у кімнаті, а ОСОБА_6 в свою чергу знаходився у ванній кімнаті. В той час, коли ОСОБА_14 зайшов у кімнату, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 напали на нього. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 обхопив ОСОБА_14 рукою за шию, утримуючи його, а ОСОБА_5 почав наносити удари руками в область голови потерпілого. Після чого, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повалили ОСОБА_14 на підлогу, де останній намагався чинити опір нападникам. З метою припинення опору з боку потерпілого, ОСОБА_6 сів йому на тулуб, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, на ноги, а ОСОБА_5 в цей час наніс ОСОБА_14 близько п`яти ударів в область голови, в зв`язку з чим останній втратив свідомість. Після чого, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звели руки потерпілого за спиною і, допомагаючи один одному, зв`язали ноги потерпілого заздалегідь підготовленими скреч-скотчем і мотузкою, після чого підв`язали їх до рук, які були у потерпілого за спиною. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, обшукали кишені одягу та сумку ОСОБА_14 і незаконно заволоділи його особистим майном, а саме: золотою каблучкою вартістю 2000 грн., годинником «Касіо» вартістю 1500 грн., золотим перстнем вартістю 4000 грн., мобільним телефоном «Самсунг Дуос-600» з двома сім-картками мобільних операторів «Київстар» і «МТС», загальною вартістю 2650 грн., мобільним телефоном «Нокіа» вартістю 500 грн., матерчатою сумкою для документів вартістю 250 грн., шкіряним гаманцем шкіряним вартістю 500 грн., сумкою для мобільних телефонів вартістю 150 грн., шкіряним паском вартістю 500 грн., шкіряним портмоне для документів вартістю 600 грн., паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , свідоцтвом про шлюб, двома дипломами про отримання освіти та іншими особистими документами, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності та грошовими коштами у розмірі 500 грн. Після чого, особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, взяв паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 та на кухні кв. АДРЕСА_5 , здійснив підроблення вказаного документу, шляхом переклеювання в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , власної фотокартки з метою його подальшого використання. Приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_14 прийшов до тями, та став чинити активний опір нападникам, намагався розв`язати руки та ноги, звав на допомогу. В цей час у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, виник спільний злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_14 , окреме провадження, виник спільний злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_14 , оскільки останній своїми активними діями заважав реалізації їх злочинного плану і реально створював умови їх викриття у вчиненні злочину і затримання їх працівниками міліції, яких могли викликати мешканці будинку. ОСОБА_5 , взявши в руку дерев`яний табурет, що знаходився в кімнаті вказаної квартири, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_14 , став наносити останньому табуретом численні удари в область голови, а ОСОБА_6 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись поряд з ОСОБА_5 підтримували нього дії, направлені на вбивство ОСОБА_14 , який від нанесених ударів знову втратив свідомість. Приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_14 знову прийшов до тями, розірвав чотузку і скреч-скотч якими він був зв`язаний, звільнивши собі руки та ноги, та почав продовжувати чинити активний опір нападникам. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, який був спрямований на вбивство ОСОБА_14 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, сів потерпілому на тулуб і почав утримувати, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повторно зв`язали ОСОБА_14 руки та ноги мотузкою та скреч-скотчем, після чого, ОСОБА_5 засунув потерпілому у ротову порожнину рушник, щоб останній не зміг кричати та привертати увагу сторонніх осіб, а ОСОБА_6 наніс ОСОБА_14 близько трьох-чотирьох ударів ногою в область голови, а ОСОБА_5 в свою чергу схилившись над потерпілим, вдарив його декілька разів ліктем в область спини.
Спільні злочинні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, направлені на вбивство ОСОБА_14 з корисливих мотивів, продовжувались протягом 40 хв. і були закінчені тоді, коли потерпілий ОСОБА_14 перестав подавати ознаки життя.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, потерпілому ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи №87/2283 від 25.12.2010 були заподіяні наступні тілесні ушкодження, а саме:
внутрішньочерепна травма (закрита черепно-мозкова травма) - перелом кісток носа із забійною раною в ділянці перенісся, рана в лівій тім`яно-потиличній ділянці, яка має ознаки рубленої, з великою ділянкою відшарування м`яких тканин відповідно до неї, множинні розповсюдженні крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови (не менш як 5 місць прикладання травмуючої сили), синці на обох вухах, множинні синці та садна обличчя (не менш ж 12 місць прикладання травмуючої сили), крововиливи під м`яку мозкову оболонку, крововилив у шлуночки головного мозку;
закрита травма грудей-крововилив у м`які тканини ділянки нижньої частини грудини, подвійний перелом 9-10 ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври (при чому переломи на лінії між лопатковою та задньою пахвинною є локальними), розриви правої легені;
смугасті синці з просвітленнями у центрі, смугасті садна на обох передпліччях в нижній третині та на променево-зап`ясткових суглобах-ці ушкодження мають ознаки прижиттєвих та могли утворитись внаслідок зв`язування рук потерпілого;
ділянки опіків шкіри на бічній поверхні лівої нижньої кінцівки, лівій сідниці, в поперековій ділянці зліва та на спині зліва-ці ушкодження утворились від полум`я та ознак прижиттєвих не мають.
Смерть ОСОБА_14 , 1964 року народження, наступила від внутрішньочерепної травми закритої черепно-мозкової травми) з множинними синцями, саднами, ранами на голові, множинними крововиливами у м`які покриви волосяної частини голови, переломом кісток носу, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, крововиливами у шлуночки головного мозку, з розвитком набряку-набухання головного мозку.
Переконавшись, що ОСОБА_14 не подає ознак життя, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, діючи спільно та згідно досягнутої між ними домовленості, з метою особистого збагачення заволоділи вказаним майном ОСОБА_14 , його документами, ключами від автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_6 зібрав особисті речі, речі співучасників злочину, а також мобільний телефон ОСОБА_14 ? «Самсунг Дуос» і приблизно о 10 год. 30 хв., вийшов з квартири на вулицю, сів до автомобіля «ВАЗ-2109» д.н.з. НОМЕР_1 , та став очікувати на особу, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_5 , періодично зв`язуючись по мобільному телефону із особою, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження. Приблизно о 11 год. 00 хв., з квартири вийшла особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, відкрив ключем автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , сів у його салон, та почав очікувати на ОСОБА_5 . В цей час, ОСОБА_5 знаходячись у кв. АДРЕСА_5 , в якій знаходився труп ОСОБА_14 , з метою знищення слідів злочину і уникнення кримінальної відповідальності, здійснив підпал вказаної квартири чим вчинив умисне знищення і пошкодження майна ОСОБА_16 , а саме: штор та тюлі загальною вартістю 2000 грн., стільців загальною вартістю 500 грн., пересувної тумби вартістю 700 грн., телевізора вартістю 900 грн., люстри загальною вартістю 3700 грн., два ліжка загальною вартістю 5874 грн., стола вартістю 1200 грн., п`яти комплектів постільної білизни загальною вартістю 900 грн., п`яти рушників загальною вартістю 400 грн., диван-ліжка вартістю 3700 грн., ковдри вартістю 1250 грн., доріжки вартістю 350 грн., еркери двох вікон загальною вартістю 7000 грн., паркету на підлозі загальною вартістю 1650 грн., плінтусів підлоги загальною вартістю 550 грн., шпалер у кімнатах загальною вартістю 6750 грн., побутових речей загальною вартістю 400 грн., меблевої стінки, двохстворчатої шафи з речами загальною вартістю 13202 грн., а всього на загальну суму 49826 грн., що заподіяло шкоду у великих розмірах. Тим самим ОСОБА_5 вийшов за рамки спільного злочинного плану, оскільки інші співучасники про намір ОСОБА_5 здійснити підпал квартири не знали. Після чого, ОСОБА_5 вийшов з кв. АДРЕСА_5 та сів за кермо автомобіля «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 . Таким чином ОСОБА_5 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_6 незаконно заволоділи особистим майном ОСОБА_14 , документами та автомобілем «Hyundai Tucson» 2.0 GLS4WD, 2008 року випуску, сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , згідно договору лізингу від 06.07.2010 №100705-98/ФЛ-Ф-А з ТОВ «ВіЕйБі Лізінг», що перебував в користуванні ОСОБА_14 , вартістю 126880 грн., завдавши великої матеріальної шкоди ТОВ «ВіАйБі Лізинг» і вирушили на ньому до м. Одеси. ОСОБА_6 на власному автомобілі «ВАЗ-2109» д.н.з. НОМЕР_1 супроводжував автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_5 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділено в окреме провадження.
В цей же день, тобто 09.10.2010 близько 15 год. 40 хв., на 255 кілометрі траси Київ-Одеса, автомобіль «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились ОСОБА_5 і особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, був зупинений працівниками ДАЇ Ульяновського взводу ДПС Кіровоградської області, у зв`язку з перевищенням ОСОБА_5 швидкості. Під час оформлення адміністративних матеріалів, ОСОБА_5 та особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, пред`явили завідомо підроблений документ ? паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 з фотокарткою особи, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме, для підтвердження права на керування вказаним автомобілем. Після оформлення із адміністративного матеріалу ОСОБА_5 , особа, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_6 прибули до м. Одеса де зникли з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подано апеляцію, в якій він просить оскаржувану постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 27.09.2016 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування поданої апеляції прокурор вважає оскаржувану постанову суду незаконною, оскільки по-перше, судом не конкретизовано, які саме залишились недослідженими обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також які слідчі дії необхідно провести для їх встановлення. При цьому апелянт вказує, що всі клопотання сторони захисту про допит додаткових свідків в ході судового розгляду задоволено, всі докази досліджено в повному обсязі. Також прокурор посилається на покази потерпілої ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , відповідь на запит з приводу стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000043.
Крім зазначеного прокурор вважає, що покази першочергові ОСОБА_6 надані ним власноручно і вони узгоджуються з іншими доказами по справі, окрім механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. До того ж такі покази не є єдиним доказом його винуватості, а тому визнання судом їх сумнівними є необґрунтованим.
Інша апеляційна скарга надійшла від потерпілої ОСОБА_11 , в якій вона просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 27.09.2016 в частині зміни підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу, та залишити його у виді тримання під вартою.
Обґрунтовуючи зазначені апеляційні вимоги потерпіла вважає, що судом першої інстанції не враховано суспільну небезпеку вчиненого підсудними злочину, що відноситься до особливо тяжких, а також той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше переховувались від органів досудового слідства та перешкоджали встановленню істини по справі, продовжували злочинну діяльність, впливали на представників потерпілої та свідків.
Інших апеляцій, доповнень та заперечень від учасників не надходило.
Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції та апеляцію потерпілої, думку представника потерпілої, який підтримав апеляційну скаргу потерпілої та апеляцію прокурора, думку підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також їх захисників, які заперечили проти наявних апеляцій прокурора та потерпілої, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляцій та дослідивши матеріали кримінальної справи в межах поданих апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляції прокурора та відсутність підстав для задоволення апеляцій потерпілої, з огляду на наступне.
Так, з матеріалів справи слідує, що вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 31.10.2012 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів та призначено покарання. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.07.2014 із вказаного вироку виключено формулювання обвинувачення по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом та юридичної оцінки дій ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ч.3 ст.289 КК України в частині посилання на таку кваліфікуючу ознаку, як завдання великої матеріальної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.02.2015 скасовано ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09.07.2014, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.10.2015 вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 31.10.2012 скасовано, а кримінальну справу повернуто до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суду. В ухвалах суду апеляційної та касаційної інстанції вказано на необхідність перевірки доводів захисників і підсудних про причетність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів, надання визнавальних показів під тиском працівників міліції.
Згідно з ч. 1 ст. 365 КПК України (в ред. 1960 року) постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
Подана по даній справі апеляція прокурора стосуються висновків суду першої інстанції про недослідження під час досудового слідства обставин, з`ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому суд в постанові вказує, що протягом тривалого часу орган досудового слідства, прокурор не вжили належних та дієвих заходів, які б сприяли меті кримінального судочинства, порушили розумні строки тривалості провадження та права підсудних, зокрема і права на захист. На думку суду, вказане є підставою для повернення справи прокурору для організації додаткового розслідування.
Проте такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону, оскільки суд повертаючи кримінальну справу на додаткове розслідування, не врахував положення ч.1 ст.281 КПК України в ред.1960 року, згідно яких повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Натомість, в прийнятому рішенні всупереч вимог закону суд жодним чином не обґрунтував свій висновок про наявність підстав для повернення справи на додаткове розслідування. Так, в оскаржуваній постанові взагалі не вказано, в чому саме виразилась неповнота чи неправильність досудового слідства по даній справі і які саме слідчі дії, що раніше не були проведені, мають бути виконані при додатковому розслідуванні. До того ж не зазначено у постанові і мотивів того, чому неповнота або неправильність досудового слідства, на думку суду, не може бути усунута на стадії судового слідства в судовому засіданні, і без виконання яких конкретно слідчих дій суд позбавлений можливості прийняти судове рішення по суті, як того вимагає закон.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в оскаржуваному рішення суд надає оцінку зібраним доказам і фактично робить висновок про відсутність належних доказів в інкримінованих підсудним злочинах, зокрема в умисному вбивстві ОСОБА_14 , направляючи при цьому справу на додаткове розслідування. Однак, в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 за № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» вказано, що неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви і постановити згідно ст.327 КПК рішення по суті.

В той же час абз.2 п.3 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України

від 11.02.2005 за № 2 зауважено, що допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, які призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими. З огляду на наведене, посилання суду першої інстанції на порушення прав підсудних, як на підставу для повернення справи на додаткове розслідування, також не може розцінюватись колегією суддів як таке, що відповідає положенням закону.

Що стосується доводів апеляції потерпілої відносно скасування постанови суду в частині зміни запобіжного заходу підсудним та залишення в силі запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ? то апеляційний суд вважає їх безпідставними, поза як судом обґрунтовано змінено підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід на менш суворий та враховано при цьому окрім практики ЄСзПЛ також тривалість судового розгляду (з чим також погодився і представник потерпілої під час апеляційного перегляду даної справи), їх тривалий час (загалом більше п`яти років перебування під вартою) неможливість постановлення рішення по суті по даній справі. А тому підстав для задоволення апеляційних вимог потерпілої на даній стадії судового розгляду суд апеляційної інстанції не знаходить, оскільки об`єктивних даних про порушення підсудними запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд з місця проживання суду не пред`явлено.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що по-перше підстави для направлення справи на додаткове розслідування відсутні, а по-друге судом першої інстанції не враховано позицію Верховного Суду України в частині виконання вказівки суду касаційної інстанції про необхідність перевірки доводів сторони захисту про надання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнавальних показань під тиском працівників міліції, оскільки абз.2 п.11 вже згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 за № 2 регламентовано, що заява обвинуваченого чи підсудного про застосування щодо нього незаконних методів слідства сама по собі не є підставою для направлення справи на додаткове розслідування. У зв`язку з цим оскаржувана постанова суду в частині направлення справи на додаткове розслідування підлягає скасуванню, а кримінальна справа направленню на новий судовий розгляд.
При новому розгляді справи, з урахуванням рішень касаційного та апеляційного судів по даній справі, суду першої інстанції необхідно дослідити всі обставини справи, дослідити та надати оцінку наявним по справі доказам, в результаті чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись п.п. 11, 15 розділу 11 КПК України 2012 року, ст.ст. 362, 366, 377 КПК України (в ред. 1960 року), колегія суддів, ?
У Х В А Л И Л А
Апеляцію прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 задовольнити.
Апеляцію потерпілої ОСОБА_11 залишити без змін.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 27.09.2016 про направлення прокурору міста Києва для організації додаткового розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357, ч.2 ст.194 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.3 ст.357 КК України, ? скасувати в частині направлення кримінальної справи на додаткове розслідування та направити справу на новий судовий розгляд.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3