АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/778/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/233/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні на вирок Зборівського районного суду від 26 червня 2017 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Гайни Приморського краю Російської Федерації, проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, раніше не судимий,-

засуджений за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку три роки.

На підставі ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь держави 742 грн. 20 коп. судових витрат.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що в середині квітня 2017 року перебуваючи у лісосмузі поблизу автодороги Залізці - Почаїв, знайшов та підняв полімерний пакет, наповнений маковою соломою, тобто незаконно придбав наркотичний засіб, під час чого в нього виник злочинний намір, спрямований на збут наркотичного засобу. В подальшому, незаконно придбаний наркотичний засіб ОСОБА_7 переніс та зберігав, з метою подальшого збуту, за місцем постійного проживання АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут наркотичного засобу, 27 квітня 2017 року, близько 14 год., обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, під час оперативної закупівлі наркотичного засобу за грошову винагороду в розмірі 1200 гривень, збув громадянину ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), речовину рослинного походження світло-коричневого кольору, яка містить наркотично активні алкалоїди опію морфін, кодеїн і є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - маковою соломою, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 159, 00 грам.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та фактичні обставини справи, просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. Вважає, що судом необґрунтовано обрано ОСОБА_7 занадто м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та на підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання із встановленням іспитового строку, вважає, що таке покарання не відповідає його меті виправленню та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, в судових дебатах захисника, в судових дебатах і останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , які просять вирок суду залишити без змін, вважають його законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, досліджувалися судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України та в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Аналізуючи вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є не обґрунтованими.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 та ст.75 КК України, судом враховано обставини, що пом`якшують покарання: його щире каяття у вчиненому та сприяння розкриттю злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме, стан здоров`я обвинуваченого, який переніс інсульт та є інвалідом, що стверджується лікарським висновком. Також враховано обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, невелику кількість наркотичної речовини, а також те, що дії ОСОБА_7 мали одноразовий характер.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зазначених вимог закону суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд вірно відповідно до ст.66 КК України врахував як пом`якшуючі обставини невелику кількість наркотичної речовини та одноразовий характер збуту.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, що обтяжують ОСОБА_7 покарання суд не встановив, як нема посилання на наявність таких обставин і в апеляційній скарзі прокурора.

Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування ст.69 КК України та призначення ОСОБА_7 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд виходив з положень ст.65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 та перевиховання його без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.75 КК України звільнив обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на повне визнання обвинуваченим вини, те, що шкоди в результаті вчинення злочину спричинено не було та сукупність перерахованих обставин суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та свідчать про обґрунтованість застосування судом положень ст.ст.69,75,76 КК України.

Колегія суддів вважає, що обрані судом обвинуваченому ОСОБА_7 вид і міра покарання є справедливими та необхідними для його виправлення, повністю відповідають вимогам ст.65 КК України, тому підстав для призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Зборівського районного суду від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2