Справа № 461/2610/17
Провадження № 1-кс/461/2526/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2017 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на дії слідчого,
Адвокат ОСОБА_3 звернувся у суд зі скаргою на постанову слідчого Галицького відділу поліції Головного управління у Львівській області ОСОБА_5 від 15 березня 2017 року.
Постановою слідчого Галицького відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 15 березня 2017 року клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволено в частині проведення допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , однак у частині застосування технічних засобів фіксації під час проведення слідчих дій, а також проведення виїмки у банках відмовлено у задоволенні.
Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до пункту 2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
У постанові від 15 березня 2017 року слідчим ОСОБА_5 не зазначено жодне обґрунтування та не вказані мотиви та підстави задоволення клопотання частково, зокрема, не вказано мотивів відмови у проведенні допитів із застосуванням технічних засобів фіксації та відмови у витребуванні інформації у Філії «Західного Головного Управління» Приватбанк» та у ПАТ «ВіЕс Банк».
Згідно ч.1 ст.107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Постановою від 15 березня 2017 року відмовлено у проведенні виїмки у Філії «Західного Головного Управління» Приватбанк» та у ПАТ «ВіЕс Банк», незважаючи на те, що адвокат ОСОБА_3 у клопотанні від 13 березня 2017 року просив слідчого здійснити у ході кримінального провадження витребування інформації у порядку ст.93 КПК України, а не виїмку, що є іншою процесуальною дією.
Згідно ч.3 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Також, відповідно до п.3 ч.5 ст.110 КПК України, резолютивна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. У свою чергу слідчим ОСОБА_5 у постанові від 15 березня не зазначено можливість оскарження постанови заявником.
Таким чином, постанова слідчого Галицького відділу поліції Головного управління у Львівській області ОСОБА_5 від 15 березня 2017 року про часткове задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 від 13 березня 2017 року є необґрунтованою, не відповідає вимогам КПК України щодо змісту, тому підлягає скасуванню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відтак, слідчий суддя не має правових підстав для зазначення слідчому тих дій, які він повинен виконати, оскільки слідчий є процесуально самостійною особою, таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги скарги щодо зобов`язання вчинити слідчим певні дії не підлягають задоволенню.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ст. 307 КПК України слідчий суддя може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-
Скаргу задовольнити частково.
В решті вимог скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий Суддя ОСОБА_1