Ухвала

Іменем України

10 серпня 2017 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 09 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№001252, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,
встановив:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що 09.08.2017 року інспекторами ВЗС ГУНП в Дніпропетровській області на автодорозі Знаменівка-Луганськ-Ізварене, 223 км, на блок пості при виїзді із м.Підгородне був зупинений транспортний засіб марки AUDI модель А6, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_2 1967 року народження. При перевірці транспортного засобу були виявлені зміни ідентифікаційного номера кузова-автомобіля.

09.08.2017 слідчим Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001252 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Згідно рапорту працівників поліції ВЗС від 09.08.2017 року, під час несення служби на автодорозі Знаменівка-Луганськ-Ізварене 223 км, на блок пості при виїзді із м. Підгородне був зупинений транспортний засіб марки AUDI модель А6, 1999 року виробництва, державний номер НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , власник якого гр. ОСОБА_3 , мешкає АДРЕСА_1 під керуванням гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час перевірки номерів вузлів та агрегатів номер кузова який знаходиться на передній панелі викликає сумнів у тому, що він нанесений заводом-виробником, а також дублююча табличка з номером кузова має явні ознаки підробки. Свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3 видане 26.10.2007 року РЕВ ДАІ м. Феодосія на автомобіль AUDI А6 державний номер НОМЕР_1 яке пред`явив для перевірки водій викликає сумнів у справжності, та має ознаки підробки.

Для подальшого розслідування та встановлення фактичних даних автомобіль було вилучено протоколом огляду та направлено до штраф-майданчика.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого з наступних підстав.

Згідно положень ч. 7, ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частина 2, статті 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Пунктом 1, ч. 2, ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Вказане майно, яке вилучено під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Згідно положень ч. 7, ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Стаття 167 КПК України визначає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 ч. 2 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Встановлено, що 09.08.2017 слідчим Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001252 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до ч.1, ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ст. 172 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, слідує, що підставою для звернення до суду з вказаним клопотанням послугувала та обставина, що майно, яке в ході огляду місця події від 09 серпня 2017 року було вилучено, є засобом вчинення кримінального правопорушення, при цьому зберегло на собі сліди злочину, та з огляду на положення ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у даному провадженні.

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування в свою чергу не доведено що дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98, ч. 2, ст. 167 КПК України, та те, що саме накладення арешту є необхідним для його збереження, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною процесуальною дією у даному випадку. Окрім того, цивільний позов у кримінальному провадженні ніким не заявлений, підозра нікому не пред`явлена, передбачених статтею 170 КПК України ризиків знищення чи пошкодження речових доказів не встановлено.

Обставини, якими слідчий обґрунтовує відповідний процесуальний документ та на підставі яких просить накласти арешт на майно, стосуються кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України у кримінальному провадженні №001252, підозра за яким жодному з вказаних осіб не пред`являлася, що у сукупності з наведеними обставинами свідчить про те, що підстав для задоволення клопотання слідчого не вбачається. Санкція ст. 290 КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна та можливості спеціальної конфіскації майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Оскільки слідчим не доведено необхідність арешту майна в межах доводів поданого клопотання, а тому на підставі ч. 1, ст. 173 КПК України у його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 173 і п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-87, 131, 132, 167-173, 233, 234, 237 КПК України, суд,-

ухвалив:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного 09 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№001252, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1