154/1398/17
1-кп/154/124/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000054 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірка-Полонка Луцького району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
23 вересня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23.09.2016 року № 205 молодшого сержанта ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду командира відділення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону.
Згідно до положень ч.1 п.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем за контрактом молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування органів державної влади, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, органів місцевого самоврядування, органів управління у справах цивільної оборони і сил цивільної оборони, а також галузей національної економіки, підприємств, установ та організацій, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указами Президента України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника о 08.00 годині 30.03.2017 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 .
В подальшому, з 08.00 годин 30.03.2017 року по 18.00 годину 16.05.2017 року молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі за контрактом, тобто є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , до місця розташування зазначеної військової частини без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обов`язків, а вказаний час проводив на власний розсуд.
Протягом зазначеного періоду командуванню частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження ОСОБА_4 не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття його до місця розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 не мав, а проводив службовий час на власний розсуд в АДРЕСА_2 .
16 травня 2017 року близько 18.00 години ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Луцького гарнізону ( АДРЕСА_3 ) чим припинив вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро покаявся та просив суд суворо його не карати. Зазначив, що після проходження військової служби в зоні проведення антитерористичної операції та повернення додому розслабився, вирішив, що строк дії його контракту закінчився, а тому він вже може на військову службу не з?являтися.

Не дивлячись на визнання вини обвинуваченим, розгляд справи відбувся у повному обсязі, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України доводиться показаннями свідків, допитаних в ході судового розгляду.
Так, заступник командира з озброєння тимчасово виконуючий обов?язки командира батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у своїх показаннях зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 був його підлеглим. Приблизно о 08 годині 30 березня 2017 року йому доповіли по команді про відсутність ОСОБА_4 . 23 березня 2017 року ОСОБА_4 вибув у відрядження з місця дислокації частини в зоні проведення антитерористичної операції та повинен був прибути у військову частину НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , однак у призначений час не прибув. При цьому за медичною допомогою у медичну частину не звертався, жодних рапортів щодо відпусток, звільнень не подавав, на телефонні дзвінки відповів лише одного разу та повідомив, що знаходиться вдома. По сьогоднішній день ОСОБА_4 є військовослужбовцем, знятий з усіх видів забезпечення у зв?язку із самовільним залишенням військової частини та знаходиться в розпорядження командира військової частини. При цьому із 23 березня 2017 року по теперішній час ОСОБА_4 своїх службових обов?язків не виконував. Звільнитись із служби в Збройних силах України після закінчення строку контракту обвинувачений зможе лише після того як здасть усе військове майно, підпише обхідний лист, на підставі якого видається наказ про звільнення. При цьому ОСОБА_4 буде рахуватися звільненим лише після видання наказу про виключення із списків військовослужбовців військової частини.
Командир евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 в ході допиту його як свідка в судовому засіданні вказав, що проводив службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини обвинуваченим ОСОБА_4 та підтвердив, що з 08.00 годин 30.03.2017 року по 18.00 годину 16.05.2017 року ОСОБА_4 , до місця розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обов`язків, а вказаний час проводив на власний розсуд, перебуваючи в себе вдома.
Окрім зазначених вище показань, вина ОСОБА_4 доводиться й перевіреними в ході судового розгляду письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:
-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 205 від 23.09.2016 року, згідно якого молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано командиром відділення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону;
-обліково-послужною карткою до військового квитка серії НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_4 є військовослужбовцем Збройних сил України за контрактом;
-військовим квитком НК № НОМЕР_3 , яким також підтверджується, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем Збройних сил України за контрактом та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ;
-контрактом від 23 вересня 2016 року про проходження ОСОБА_4 військової служби у Збройних силах України;
-посвідченням про відрядження ОСОБА_4 № 1099 від 23 березня 2017 року до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ;
-частково підписаним обхідним листком ОСОБА_4 ;
-заявою повідомленням ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення № 1149 від 20 квітня 2017 року, щодо виявлення ним факту вчинення ОСОБА_4 самовільного залишення військової частини;
-наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , № 234 від 31 березня 2017 року щодо проведення службового розслідування за фактом відсутності на службі командира відділення евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону ОСОБА_4 ;
-наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , № 279 від 11 квітня 2017 року яким ОСОБА_4 позбавлено преміювання за березень 2017 року у зв?язку із самовільним залишенням ним військової частини;
-актом службового розслідування від 14 квітня 2017 року, яким встановлено факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 ;
-рапортом ТВО командира ремонтно-відновлювального батальйону ОСОБА_5 від 30 березня 2017 року, яким він доповідає командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_4 не з?явився на ранковому шикуванні, на телефонні дзвінки не відповідає.
-пояснюючими головного старшини ОСОБА_8 та командира взводу ОСОБА_9 від 05 квітня 2017 року, якими вони доповідають командиру батальйону про відсутність ОСОБА_4 на службі;
-довідкою-доповіддю про факт самовільного залишення військової частини п/п НОМЕР_1 військовослужбовцем служби за контрактом ремонтно-відновлювального батальйону молодшого сержанта ОСОБА_4 № 107 від 31 березня 2017 року.
Таким чином, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю служби та проживання, являється учасником бойових дій та антитерористичної операції, неодноразово нагороджувався за період служби в Збройних силах України відзнаками, грамотами та подяками, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази по справі - відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 75 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /-/ підпис
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського ОСОБА_1