Справа № 397/1086/17
н/п : 1-в/397/144/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.08.2017 року сел. Олександрівка
Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування постанови слідчого, -

ВСТАНОВИВ:
До суду 11.08.2017 року надійшло клопотання про скасування постанови слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 від 10 лютого 2009 року про накладення арешту на все майно ОСОБА_2 .
В клопотанні зазначено, що вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2016 року (справа № 397/2588/13-к) ОСОБА_2 визнано невинним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 та ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 29 березня 2017 року апеляцію прокурора залишено без задоволення, а виправдувальний вирок без змін.
В мотивувальній та резолютивній частині вироку, вказано, що знято арешт з майна та земельної ділянки.
При зверненні до державного реєстратора про скасування обтяження відповідно до вироку суду отримано відмову у внесенні відомостей про скасування обтяження, з посиланням на ті обставини, що судом не скасовано постанову слідчого, якою накладено арешт на все майно.
З відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, видно, що за реєстраційним номером обтяження 8476358, зареєстрованого 19 лютого 2009 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, обтяження відповідно до постанови б/н слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , від 10 лютого 2009 року, накладено арешт на невизначене майно, а саме все майно ОСОБА_2 , заборона № 68.
ОСОБА_2 в своєму клопотанні зазначає, що слідчим порушено вимоги ч. 2 ст. 126 КПК України (1960 року), оскільки слідчий, винісши постанову про арешт майна, опис майна не склав, відповідно він відсутній в матеріалах кримінального провадження.
Дане обтяження не дає можливості ОСОБА_2 вільно володіти та користуватись особистим майном.
Суд перевіривши матеріали додані до заявленого клопотання дійшов до висновку про необхідність повернення ОСОБА_2 клопотання, як поданого з порушеннями вимог Кримінального процесуального кодексу України з наступних підстав.
У відповідності зі ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади,
цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.
Майно, на яке накладено арешт, описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам.Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження.
Не підлягають описові предмети першої потреби, що використовуються особою, у якої проводиться опис, і членами її родини. Перелік цих предметів визначено в Додатку до Кримінального кодексу України.
Арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.
Для встановлення вартості описаного майна в необхідних випадках запрошується спеціаліст, який також підписує протокол і опис майна з його оцінкою.
Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
У відповідності з ч. 5 ст. 234 КПК України скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті якщо інше не передбачено цим законом.
ОСОБА_2 в своєму клопотанні посилається на те, що ч. 1 ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок, оскільки вважає неправомірним накладення арешту на все майно, яке не описано та належить особі, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Крім того, зазначає, що ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що питання, зв`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора. В судове засідання, як правило, викликається засуджений, а за його клопотанням і захисник. Якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, викликається також при необхідності цивільний позивач і цивільний відповідач. Неявка цих осіб не зупиняє розгляду справи.
Подаючи клопотання про скасування постанови слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 від 10 лютого 2009 року про накладення арешту на все майно, ОСОБА_2 фактично оскаржує дії слідчого незважаючи на те, що згідно ч. 6 ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого коли в застосуванні цього заходу відпала потреба.
Частина 5 ст. 234 КПК України (в редакції 1960 року) передбачає, що скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті якщо інше не передбачено цим законом.
Згідно п.9 Перехідних положень Кримінально-процесуального кодексу України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відстрочення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим кодексом. Водночас, порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку Перехідними положеннями не врегульовано, а тому при їх вирішенні слід застосовувати норми Кримінального процесуального Кодексу України ( 2012 року).

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що арешт з майна та земельної ділянки, належної ОСОБА_2 знято відповідно до вироку суду від 16 червня 2016 року в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, за таких обставин, клопотання про скасування постанови слідчого розглядається в порядку, передбаченому КПК України в редакції 2012 року.

Згідно діючого КПК України, питання, які вирішуються судом під час виконання вироків врегульовані ст.ст. 537, 539 цього Кодексу. Разом з тим ст. 537 КПК України не передбачено скасування постанови слідчого.
Суд враховуючи вищезазначене, вважає за необхідне повернути ОСОБА_2 клопотання з доданими матеріалами як таке, що подане з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 371, 372, 537, 539 КПК України, ст.ст.126, 234 КПК України (в редакції 1960 року),-
ПОСТАНОВИВ:
Повернути ОСОБА_2 клопотання з доданими матеріалами як таке, що подане з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області, на протязі 7 днів, шляхом подачі скарги через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.
СУДДЯ: /підпис/
Копія вірно: Суддя Олександрівського
районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1