В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з уточненнями, внесеними заступником прокурора міста Києва ОСОБА_6 , на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 067 25 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирішено питання цивільного позову, процесуальних витрат та долю речового доказу.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що вона 18.06.2016, близько 05.55 год., керуючи технічно справним автомобілем марки Мазда 6, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права на керування транспортним засобом, рухаючись від вулиці Колекторна проїзною частиною вулиці Ревуцького в напрямку вулиці Вишняківська в м. Києві, допустила порушення вимог п.п. 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), а саме:
п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку ОСОБА_7 виразились в тому, що вона, з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, керуючи вищевказаним транспортним засобом, рухаючись проїзною частиною вулиці Ревуцького в м. Києві, зі швидкістю близько 80 км/год., наближаючись до перехрестя вулиць Ревуцького та Вишняківська в м. Києві, перевищила максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті - 60 км/год., та, під час виконання маневру - поворот ліворуч, не переконалася, що це буде безпечним, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України, прийняла неправильні прийоми керування вищевказаним транспортним засобом, внаслідок чого допустила виїзд транспортного засобу за межі правого краю (відносно траєкторії руху транспортного засобу) проїзної частини вул. Вишняківська з послідуючим наїздом на електроопору, що призвело до спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень пасажиру автомобіля Мазда 6, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки Мазда 6, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 12.4 ПДР та невідповідність п. 10.1 є причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, а порушення вимог даного пункту ПДР з боку ОСОБА_7 , відповідно, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, які настали, а саме, із заподіянням пасажиру - ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які виразилися у вигляді закритої травми правого плеча: перелому плечової кістки по лінії хірургічної шийки та закритої травми правого плеча: перелому дистального епіметафіза плечової кістки зі зміщенням уламків.
Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 просить вирок в частині призначеного обвинуваченій покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженою до штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор послався на те, що санкцією ч. 1 ст. 286 КК України взагалі не передбачено покарання у виді позбавлення волі.
А тому, прокурор, зважаючи на те, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, відсутність судимості в останньої, позитивну характеристику з місця проживання, не перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність у обвинуваченої місця роботи, наявність на утриманні обвинуваченої двох малолітніх дітей 2007 та 2013 року народження, розмір відшкодованої матеріальної шкоди, та зважаючи на те, що в силу ст.ст. 60, 61 КК України інші, визначені в ч. 1 ст. 286 КК України покарання не можуть бути застосовані до останньої, тому до ОСОБА_7 має бути застосовано покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки це покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання.
В уточненнях до апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 просить вирок в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8.500 гривень, посилаючись на доводи аналогічні за змістом доводам, викладеним в апеляційній скарзі першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі заявлено клопотання про дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_7 , що підтримано прокурором в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги з уточненнями в повному обсязі, пояснення потерпілої та обвинуваченої, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_7 , провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з утовненнями, колегія суддів прийшла до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження за обставин, викладених у вироку, - відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченої та потерпілої, даних про особу обвинуваченої та даних щодо розв`язання цивільного позову потерпілої, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, - колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі з уточненнями, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги прокурора з уточненнями щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень загальної частини цього Кодексу.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Даною нормою матеріального закону взагалі не передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі.
Проте, вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та їй за цим законом призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тобто призначено покарання, яке не передбачено законом України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора з уточненнями - є слушними, що тягнуть за собою безумовне скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, з постановленням нового вироку в цій частині на виконання вимог ст.ст. 409, 413, 420 КПК України.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, згідно з приписами ст. 65 КК України, враховує те, що обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості, дані про її особу, що вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є її щире каяття та часткове відшкодування потерпілій завданої шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На утриманні обвинуваченої ОСОБА_7 перебувають двоє дітей: 2007, 2013 року народження.
Враховуючи наведене, а також приписи ст.ст. 60, 61 КК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у максимальних розмірах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки такого права ОСОБА_7 не має.
Правильність розв`язання цивільного позову, стягнення процесуальних витрат та вирішення долі речового доказу, в апеляційній скарзі прокурора з уточненнями - не заперечується.
За викладеним, апеляційна скарга першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з уточненнями, внесеними заступником прокурора міста Києва ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з уточненнями, внесеними заступником прокурора міста Києва ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 067 25 відносно ОСОБА_7 в частині призначеного їй покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8.500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3