Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/325/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2017 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка, Тарутинського р-ну, Одеської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого: 15.09.2014 року Київським райсудом м. Одеси за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70, ст.71 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна

відмовлено у задоволені заяви про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, а клопотання направити на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що при розгляді його клопотання районний суд помилково відмовив у його задоволенні, оскільки він раніше звертався з клопотанням не про заміну покарання, а про умовно-дострокове звільнення, а тому в даному випадку відсутня повторність звернення з даним клопотанням.

ОСОБА_6 вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2014 року засуджений за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70, ст.71 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

05.12.2016 року ОСОБА_6 звернувся до районного суду з клопотанням про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, заява мотивована тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

Суд своєю постановою від 16.02.2017 року відмовив у задоволенні згаданого клопотання, мотивуючи тим, що у 2016 році захисник ОСОБА_8 звертався до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, вивчивши матеріали клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Апеляційним переглядом ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2017 року встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 15.09.2014 року вироком Київського райсуду м. Одеси за ч. 3 ст. 357, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289, ч.2 ст. 187, ст.70,ст.71 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

31.03.2016 року ухвалою Петрівського райсуду Кіровоградської області засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 01.02.2012 року по 02.12.2015 року зараховано за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України з розрахунку, що один такий день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, та на підставі цього зараховано 03 роки 10 місяців 01 день.

14.11.2016 року ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , який звертався до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

30.01.2017 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від згадану ухвалу суду залишено без зміни.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

При регулюванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно, при конкуренції загальних і спеціальних норм застосовуються спеціальні.

Стаття 154 КВК України є спеціальною нормою щодо можливості застосування до засудженого дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову.

Колегія суддів приходить до висновку, що на час розгляду справи щодо ОСОБА_6 не минув встановлений Законом строк для повторного звернення з цього питання, оскільки 14.11.2016 року захисник ОСОБА_8 вже звертався до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання останнього і його залишено без задоволення, а засуджений ОСОБА_6 05.12.2016 року знову звернувся з клопотанням про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, а тому в задоволенні клопотання необхідно було відмовити.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні клопотання, оскільки дане клопотання засудженого ОСОБА_6 не знайшло свого обґрунтування під час його розгляду районним судом, а також під час розгляду його апеляційної скарги в апеляційній інстанції.

Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2017 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4