Справа № 135/1687/16-к Провадження №11-кп/772/1474/2016
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянула 02 грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання

ОСОБА_6 ,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали місцевого суду про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; засудженого та його адвоката, які заперечили проти її задоволення; заслухавши їх всіх в судових дебатах в підтримання їхніх позицій; дослідивши доводи поданої апеляційної скарги та заперечення проти неї адвоката ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали судового провадження; апеляційний суд дійшов висновку про скасування прийнятого судом рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо застосування норм ст.72 КК України до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, заслуговують на увагу, оскільки строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України зараховується:

1) до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (станом на 24 грудня 2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок та покарання за яким не відбуте повністю (відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону);

2) при призначенні покарання за наслідками судового розгляду, якщо особа була попередньо ув`язнена. Тобто, дія правил зарахування судом строку попереднього ув`язнення розповсюджується не лише на осіб, зазначених у п.2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону.

При цьому, правила, закріплені у ст.72 КК України, поширюються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до вироків, які набрали законної сили, покарання за яким не відбуте повністю, з чого випливає, що мова йде про строковий вид покарання у виді позбавлення волі.

Абзацом 2 ч.5 ст.72 КК України визначено порядок зарахування строку попереднього ув`язнення у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, з якого вбачається, що зазначені положення стосуються видів покарання, які призначаються на певний строк і строк попереднього ув`язнення може бути перерахований відповідно до п.п.1,2 абз.2 ч.5 ст.72 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_6 засуджений вироком судової колегії в кримінальних справах Київського міського суду від 28 грудня 2000 року за ст.94 КК України 13 років позбавлення волі; за п.п."а", "е", "з" ст.93 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією крім того всього майна, яке є особистою власністю засудженого, передбаченої пунктом «а» цієї статті; за ч.3 ст.142 КК України 11 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яка є особистою власністю засудженого; за ч.1 ст.123 КК України 2 роки виправних робіт з утриманням із заробітку засудженого в дохід держави 20 процентів, за ст.100 КК України 1 рік позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України остаточно визначено покарання за їх сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засуджено на довічне позбавлення волі у тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженого. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 03 листопада 1999 року з часу фактичного затримання згідно з протоколом.

Із ухвали колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справах від 11 жовтня 2001 року слідує, що касаційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок судової колегії в кримінальних справах Київського міського суду від 28 грудня 2000 року залишено без змін.

Оскільки ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі, а відтак призначене йому покарання не має кінцевого строку відбуття, в зв`язку з цим застосувати Закон України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" до покарання, призначеного ОСОБА_6 , не є можливим.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали місцевого суду.

Тому, зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_6 скасувати.

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про перерахування строку попереднього ув`язнення згідно ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: