справа № 208/1581/17
№ провадження 1-кп/208/314/17
УХВАЛА
10 квітня 2017 р. м. Кам`янське
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, студента Кам`янського центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.06.2012 р. Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, кримінальне провадження припинено за ст.9 КПК України (1960 року);
р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч1 ст. 185, ч.3 ст.185, 104 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, вирок набрав законної сили 11.04.2013 р.;
- 21.06.2013 р. Дніпровським районним судом міста Дншродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст. 15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, на підставі ст.104 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, вирок набрав законної сили 22.07.2013 р.;
- 09.08.2013 р. Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, вирок набрав законної сили 09.09.2013 р.;
- 11.03.2013 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської об,^ кримінальне провадження припинено за ст.7-3, 447 КПК України із застосувгі -примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього;
- 20.09.2013 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підсіяв. ст.71 КПК України частково приєднано невідбутий строк 3 місяці за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2013 р., до відбуття 3 оки 3 місяці позбавлення волі, вирок набрав законної сили 21.10.2013 р.
- 22.10.2013 р. Верходніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, 69, ч.2 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.4 ст.70 КПК України визначене покарання поглинути покаранням вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2013 р. відбуття 4 роки позбавлення волі, вирок набрав законної сили 22.11.2013 р.;
- 05.11.2014 р. Заводським районним судом міста Дніпродзержинська, Дніпропетровської
області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 року
місяць, на підставі ч.4 ст.70 КПК України визначене покарання поглинути покаранням за .
вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2013р. У

до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі, вирок набрав законної сили 06.12.2014р. -

звільнений 11.11.2015 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 17 днів,

в с т а н о в и в :
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилось.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити з наступних підстав.

За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Пунктом 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011р. визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно матеріалів кримінального провадження ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 15 березня 2017 року було обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 квітня 2017 року.

Встановивши, що, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обґрунтоване необхідністю запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, і існування зазначених ризиків є об`єктивним і нічим не спростовано, суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватися від суду, спробам іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення; буде доцільним продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 350 КПК України, суд

у х в а л и в
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 червня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1