н/п 1-кс/640/1935/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
18.11.2016р. при обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2016р. у буд. АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за юридичною адресою ТОВ «Рікамаре» вилучені грошові кошти, які слідчий просить арештувати.
27.12.2016р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова у задоволенні клопотання слідчого про арешт вилучених грошей відмовлено.
12.01.2017р. ухвалою апеляційного суду Харківської області вказана вище ухвала скасована та накладений арешт на готівкові кошти на два місяці.
В обгрунтування арешту вилучених коштів слідчий послався на невідповідність розписки ОСОБА_4 від 20.11.2015р. «загальним нормам Цивільного кодексу України та іншим нормативно правовим актам», неможливість встановлення законності походження грошових коштів ОСОБА_8 , необхідність проведення подальших слідчий дій для встановлення фактичних взаємовідносин мід ТОВ «Оксвіл», ФОП ОСОБА_10 та ТОВ «Рікамаре», ТОВ «РМ Дресс», ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_4 ; можливість відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди за рахунок вилучених коштів у подальшому, те, що вилучені кошти є речовими доказами які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Особа, яка заявила себе в якості власника майна ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на його незаконність.
Представники власника ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до судового засідання не з`явились, подали заяви в яких проти задоволення клопотання заперечували (а.с.43-44;48-51).
Власник майна ОСОБА_8 , про дату час та місце судового розгляду повідомлена належним чином до судового засідання не з`явилась, причину неявки не сповістила.
18.11.2016р. у ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.11.2016р. у буд. АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , вилучені грошові кошти у сумі 9.000 доларів США, та у сумі 93.000 доларів США.
Всупереч ухвал апеляційного суду Харківської області від 12.12.2016р., 12.01.2017р. слідчим, після спливу втретє наданого строку для усунення недоліків та двомісячного строку, наданого апеляційним судом для дослідження вказаних обставин, доказів приналежності вилучених грошових коштів ТОВ «Оксвіл», ФОП ОСОБА_10 , - не надано.
Таким чином, приналежність вилучених коштів ТОВ «Оксвіл» або ФОП ОСОБА_10 з приводу порушень закону, допущених при господарської діяльності якими і проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, - не підтверджена.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Однак, слідчим протягом не надано доказів відповідності вилучених грошей критеріям п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, якими мають бути ідентифікація, помітка грошових купюр.
Також, з урахуванням визначеної кваліфікації кримінального правопорушення та за відсутності повідомлення про підозру, слідчий не довів і відповідність вилучених грошей критеріям п.2, п.3, п.4 ч.2 ст.170 КПК України.
Наведена у клопотання оцінка слідчим відповідності розписки ОСОБА_4 нормам Цивільного кодексу України, як і перевірка походження належних ОСОБА_8 коштів, всупереч положень ст. ст.131, 132 КПК України, знаходиться поза меж кримінального провадження, а відтак вищевикладених висновків не спростовує.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду справи слідчому судді не надходило і за ініціативою суду не здійснюється, відповідно положень ст.107 КПК України.
Керуючись ст. ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами відсутніми під час проголошення ухвали, в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1