Справа № 300/995/14-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.07.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гукливого Воловецького району Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в порядку ст. 89 КК України,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 296 КК України із призначенням покарання: за ч. 2 ст. 296 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 296 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів йому призначено чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком - три роки, з покладенням передбачених п. 2, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 постановлено залишити попередній особисте зобов`язання.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Воловця Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, із призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком - один рік.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.
Речові докази: дерев`яну биту, чоловічі сорочку та кофту, що знаходяться на зберіганні в Свалявського РВ ( з обслуговування Свалявського та Воловецького районів ) УМВС України постановлено знищити.
Згідно з вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнані винними у тому, що 18 липня 2014 року, о 12 годині 30 - ти хвилинах, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в магазині «Крамниця» в с. Гукливому, 79 Воловецького району, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності сторонніх осіб, умисно нанесли ОСОБА_10 декілька ударів руками по голові та різним частинам тіла, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
6 серпня 2014 року, о 19 - й годині 30 - ти хвилинах, ОСОБА_7 поблизу залізничного вокзалу на вул. Привокзальній в смт. Воловці Закарпатської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи присутніх на вулиці осіб, наніс потерпілому ОСОБА_11 один удар битою по голові, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України на два роки позбавлення волі; за ч. 4 ст. ст. 296 КК України на чотири роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_7 шляхом часткового складання призначити покарання у виді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України призначити три роки позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком - один рік з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Посилається на те, що судом не враховано в достатній мірі ступінь тяжкості, характер суспільної небезпечності та фактичні обставини кримінальних правопорушень, зокрема: обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив тяжкий злочин, повторно, в стані алкогольного сп`яніння, заподіяну шкоду не відшкодував; ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості, в групі осіб, в стані алкогольного сп`яніння.
В змінах до апеляційної скарги прокурор просив скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону - обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291КПК України щодо пред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 й ОСОБА_9 ..
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 зазначає, що апеляція прокурора в частині постановлення нового вироку не підлягає задоволенню, вирок слід скасувати та призначити новий розгляд в суді. Наголошує, що повторність не зазначена в обвинувальному акті й тому не може бути врахована як обтяжуюча обставина; стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 не доведено, оскільки акт медичного огляду не відповідає вимогам наказу МОЗ України № 774 від 26 жовтня 2009 року і є недопустимим доказом; постанова про призначення групи прокурорів від 20 липня 2014 року не підписана прокурором; дії ОСОБА_7 по епізоду з ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ст. 125 КК України з мотивів, що злочин вчинено на грунті особистих неприязних відносин; обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення; у справі відсутній протокол автоматичного розподілу справи між суддями.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення, вимоги апеляційної скарги прокурора зі змінами до неї та зміст заперечення на апеляцію; доводи прокурора, яка відмовилась від апеляційних вимог про погіршення становища щодо ОСОБА_9 і підтримала змінені апеляційні вимоги в частині скасування вироку щодо обох обвинувачених з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції; пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про скасування вироку та призначення нового розгляду; виступи сторін в судових дебатах; останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування вироку; перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляції та заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалений згідно з нормами матеріального права і з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до положень ст. ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади під час кримінального провадження зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд повинен відбуватися лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема щодо формулювання обвинувачення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ці вимоги закону дотримані не були. ОСОБА_7 й ОСОБА_9 обвинувачення відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не пред`являлось. ( т. 2 а. с. 2 5 ).

Таким чином, в порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вони не були негайно і детально поінформовані про причину обвинувачення, факти, які мали місце за версією слідства, і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення і юридичну кваліфікацію.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року, «Екле проти ФРН» від 15 липня 1982 року, «Фоті та інші проти Італії» від 10 грудня 1982 року, «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року, «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року це порушення є істотним, оскільки унеможливило здійснення судового розгляду у відповідності до засад кримінального судочинства, перешкодило перевірити правильність застосування кримінального закону при кваліфікації дій винних осіб та ухвалити законне судове рішення.

Утім, суд не звернув увагу, що не пред`явлення обвинувачення особі тягне за собою відповідно до вимог ст. 314 КПК України повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків. Всупереч цим вимогам він прийняв справу до свого провадження, при цьому без протоколу про визначення судді автоматизованою системою документообігу, призначив її до розгляду і провів судовий розгляд поза межами, передбаченими ст. 337 КПК України. ( т. 2 а. с. 13 ).

Суд не врахував, що висунення обвинувачення є виключно компетенцією органу досудового розслідування, яке згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України приймається у формі обвинувального акта. Усунути помилку слідства суд на жодній із стадій судового провадження не може. Тягар обвинувачення відповідно до вимог ст. ст. 17, ч. 1 ст. 25, 92 КПК України покладено на сторону обвинувачення, яка зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для доведення винуватості особи поза розумним сумнівом.

Отже, здійснюючи судовий розгляд без пред`явлення обвинувачення і щодо особи, яка не набула статусу обвинуваченого, суд порушив норми закону, передбачені ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок ухвалено всупереч вимогам кримінального процесуального закону і відповідно до вимог ст. ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Змінені апеляційні вимоги прокурора в частині скасування вироку з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону підлягають задоволенню.

Що стосується постановлення нового вироку, то непред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_9 виключає постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення. Апеляція прокурора в цій частині не ґрунтується на вимогах Кримінального Процесуального Кодексу, не підтримана прокурором, яка брала участь в апеляційному розгляді, і не підлягає задоволенню.

При новому розгляді справи в межах висунутого ОСОБА_7 і ОСОБА_9 обвинувачення суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити докази на предмет їх відповідності зазначеним в ст. 84 КПК України критеріям - законності джерела; належності суб`єкту; процесуального оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій ст. 103, 104 108, 252, 265 КПК України; законності способу отримання доказів - ст. ст. 223, 224 232 КПК України; дотримання прав і свобод людини ст. 256 КПК України, та з урахуванням доводів, зазначених в апеляції й запереченні захисника на апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :
Апеляцію старшого прокурора прокуратури Воловецького району ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_1