Справа №718/1392/17
Провадження №1-кп/718/107/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2
з участю: прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000088 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, приватного підприємця, не військовозобов`язаного, не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи фізичною особою підприємцем, зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, одним із видів діяльності якого є розпилювання деревини, та, відповідно до п.п.104, 115 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого Держнаглядохоронпраці за № 15 від 26.01.2005 року, таким. Що виконує роботи з підвищеною небезпекою, 31 травня 20017 року на належному йому лісопильному цеху в с. Усть-Путила Путилського району Чернівецької області в порушення вимог ст.21 Закону України «Про охорону праці», допустив наступні порушення: - відсутність захисту на стрічнокому верстаті, не обладнання даного верстату блокувальним та гальмівним пристроєм, що є порушенням вимог п.6.3.15 Правил охорони праці в деревообробній промисловості, затверджених наказом № 20 від 21.01.2015 року Державного комітету України з нагляду за охороню праці; - відсутність на обрізному верстаті захисних кожухів ременів двигуна та захисних кожухів пил, що не відповідає вимогам п.6.3.43 Правил; - робочі місця захаращені пиломатеріалами та відходами, що є порушенням п.3.4.12 Правил; - допустив до роботи працівників, які не пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони праці щодо виконання робіт з підвищеної небезпеки; допустив до роботи працівників без посвідчень на право виконання робіт на деревообробних верстатах; допустив до роботи працівників без проходження медичного огляду; - в приміщенні цеху з розпилювання деревини на робочих місцях відсутні інструкції з охорони праці при роботі на деревообробних верстатах; працівники не забезпечені спецодягом та іншими засобами індивідуального захисту, чим порушено вимоги ст.18 Закону України «про охорону праці», п.3.17 Типового положення про порядок навчання і перевірки знань з охорони праці, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці за № 15 від 26.01.2005 року; - виробничі, допоміжні будівлі й приміщення не обладнані природною і припливно-витяжною вентиляцією, а також системою опалення відповідно до будівельних норм і правил «Опалення, вентиляція і кондиціювання». Затверджених постановою Держкоммістобудування України за № 106 від 28.12.1994 року і змінами; - на лісопильному цеху не замкнені електрощітки на спеціальні замикаючі засоби, що є порушенням Закону України «Про пожежну безпеку»; - не обладнані санітарно-побутові приміщення, роздягальня, кімната прийому їжі, освітлення у цеху не відповідає вимогам СНиП ІІ-4-79, використовуються тимчасові електропроводки без будь-якого захисту з доступом до них сторонніх осіб; - не розроблено та не введено в дію документацію з питань охорони праці, зокрема положення про навчання та перевірку знань з питань охорони праці, інструкції з охорони праці по видах робіт та професіях з урахуванням безпечного виконання робіт на деревообробних верстатах та по розпилюванню деревини, положення про систему управління охороною праці, положення про роботу уповноважених трудовим колективом; не розроблені комплексні заходи на покращення умов і безпеки праці.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
Під час досудового розслідування 12 червня 2017 року між прокурором та підозрюваним досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_5 за ч.1 ст. 272 КК України понесе покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угоду укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди є зрозумілими. Просить затвердити зазначену угоду.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди. У

Угоду про визнання винуватості підписано також захисником обвинуваченого.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє визначені ч. 4 ст. 474 КПК України права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.272 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, призначення узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, та ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 12 червня 2017 року про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України та призначити узгоджену міру покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіцманський районний суд Чернівецької області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: