Справа № 504/1383/17
1-кп/504/296/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця за національністю, громадянина України,неодруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), солдата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:

27.06.2014 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), з одного боку та громадянином ОСОБА_4 , з іншого боку, укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №134 від 27.06.2014 року ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 11 механізованої роти 1 механізованого батальйону піхоти зазначеної частини, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 27.06.2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно вимог п.п.1,2,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону піхоти військової частини НОМЕР_1 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 20.12.2014 року самовільно залишив без поважних причин зазначену військову частину, яка дислокується у АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби до 03.05.2017 року, тобто дня добровільного прибуття до військової прокуратури Одеського гарнізону, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.407 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 27.06.2014 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), з одного боку та ним з іншого боку, укладено контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №134 від 27.06.2014 року його призначено на посаду кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 11 механізованої роти 1 механізованого батальйону піхоти зазначеної частини, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 .
З 27.06.2014 року, тобто з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
Проте, він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді кулеметника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону піхоти військової частини НОМЕР_1 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 20.12.2014 року самовільно залишив без поважних причин зазначену військову частину, яка дислокується у АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби до 03.05.2017 року, тобто дня добровільного прибуття до військової прокуратури Одеського гарнізону, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
В судовому засіданні повідомив, що під час участі в АТО ним було отримано травму, а саме: контузія, забій хребта, перебував на лікуванні в госпіталі, потім отримав відпустку, на службу не з`явився вчасно у зв`язку з сімейними обставинами, оскільки хворіє дитина.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.
Крім того, судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні 2-х малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Виписки №1099 від 09.03.2017 року із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він має затримку розвитку та розумову відсталість.

Згідно ст.12 КК України, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, яка пом`якшує покаранняОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1