Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 487/2922/14-к
Провадження № 1-кп/490/411/2016
У Х В А Л А
18 травня 2017 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000182 відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 1 статті 311, частиною 3 статті 313 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 звинувачений у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 1 статті 311, частиною 3 статті 313 Кримінального Кодексу України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 публічне обвинувачення надало матеріали проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, проведеної відповідно до постанови прокурора від 16 грудня 2013 року.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження заявив клопотання про визнання доказів, отриманих внаслідок проведення такої слідчої дії, недопустимими.

В обґрунтування клопотання послався про те, що вказана дія була проведена співробітниками оперативного підрозділу, хоча процесуальні рішення щодо надання їм доручення на проведення відповідних процесуальних дій матеріали справи не містять.

Далі захисник вказував, що для проведення оперативної закупки був залучений громадянин під псевдонімом " ОСОБА_9 ", але процесуальні документ щодо його залучення, як того вимагають норми кримінального процесуального законодавства, в матеріалах справи відсутні.

Захисник також наголошував й на тому, що під час оперативної закупки використовувались грошові кошти, що були помічені, проте процесуальних рішень про використання цих імітаційних засобів матеріали справи також не містять.

Захисник також підкреслив, що вказані процесуальні рішення не тільки відсутні у матеріалах кримінального провадження, але - не були відкриті стороні захисту.

Далі захисник зазначив, що сама постанова прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 16 грудня 2013 року /том 1, а.с. 95/ не відповідає вимогам закону щодо цього виду постанов.

Окрім того, захисник наголосив на тому, що недопустимість доказів, отриманих під час контролю за вчиненням злочину, тягне недопустимість не тільки інформації, отриманої внаслідок цієї процесуальної дії, але також речових доказів, що були отримані під час проведення цієї процесуальної дії.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження клопотання захисника підтримав.

Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання заперечувала.

Вона вказувала, що питання допустимості доказів має вирішуватись судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

До того ж, к вказувала прокурор, вказані захисником процесуальні рішення в дійсності є наявними в матеріалах кримінального провадження. але не були відкриті стороні захисту, оскільки є таємними.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових доказів у справі суд дійшов такого.

1. Матеріали справи свідчать, що 13 січня 2014 року на підставі постанови старшого прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_5 від 16 грудня 2013 року була проведена негласна слідча (розшукова) дія - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у гр. ОСОБА_6 /том 1, а.с. 95 - 105/.

При цьому стороні захисту були відкриті лише сама вказана постанова, а також протокол про результати контролю за вчиненням злочину та супутні йому протокол позначки ідентифікованих засобів та протокол огляду покупця.

Відкриті стороні захисту документи поза розумним сумнівом свідчать про те, що вказана слідча дія проводилась працівниками оперативного підрозділу УБНОН УМВС України в Миколаївській області.

Проте, відповідно до частини 6 статті 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право лише слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи.

В цьому випадку таке доручення в матеріалах кримінального провадження відсутнє, матеріали справи свідчать, що стороні захисту при закінченні досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України такі матеріали не відкривались.

Проте, у своїй постанові у справі №

671/463/15-к від 16 березня 2017 року Верховний Суд України зазначив, що відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів, а невідкриття цих матеріалів є окремою підставою для визнання відповідних доказів недопустимими.

У цій же постанові Верховний Суд України наголосив, що надання стороною обвинувачення у суді матеріалів, до яких не було надано доступ стороні захисту, і долучення їх як доказів на стадіях судового розгляду порушує право обвинуваченого на захист, оскільки змушує його захищатися від так званих нових доказів без надання достатніх можливостей і часу для їх спростування.

Отже, факт ознайомлення з матеріалами справи після закінчення розслідування не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні. За таких умов, коли стороні обвинувачення відомі всі докази, а сторона захисту не володіє інформацією про них до завершення розслідування, порушується баланс інтересів у кримінальному процесі.

/пункт 11 Постанови/

Отже, в цьому випадку сторона захисту та суд є позбавлені можливості перевірити допустимість результатів контролю за вчиненням злочину, зокрема - ту обставину, що ця слідча дія проводилась компетентною особою, а можливість усунення цієї вади під час судового розгляду справи є відсутньою.

За такого суд має дійти до висновку про те, що підстави вважати, що контроль за вчиненням злочину на підставі постанови прокурора від 16 грудня 2013 року був здійснений уповноваженою особою, є відсутніми.

Таке дозволяє дійти висновку про те, що ця слідча дія була проведена всупереч порядку, встановленого Кримінальним Процесуальним Кодексом України, що свідчить про очевидну недопустимість отриманих внаслідок її проведення доказів.

За такого відповідно до частини 2 статті 89 КПК України відомості, отримані внаслідок проведення цієї слідчої дії, слід визнати недопустимим доказом, що тягне за собою припинення їх дослідження у судовому засіданні та неможливість використання цих відомостей під час подальшого доказування у справі.
Отже, в цій частині клопотання захисту підлягає задоволенню.

2. Захист просить визнати недопустимим доказом, окрім відомостей, отриманих внаслідок проведення контролю за вчиненням злочину, також речових доказів - наркотичних засобів, що були видані закупником після проведення контрольної закупки.

Але в цій частині клопотання захисту суд вважає передчасним.

Так, у тексті постанови старшого прокурора прокуратури Заводського району міста Миколаєва ОСОБА_5 від 16 грудня 2013 року /том 1, а.с. 95/, як слушно вказував захисник, всупереч вимог частини 7 статті 271 КПК України не зазначено про застосування спеціальних імітаційних засобів.

За такого з тексту цієї постанови та досліджених у суді матеріалів неможливо встановити, що ж саме імітувалось під час придбання 13 січня 2014 року наркотичних засобів, а за такого - дійсний зміст угоди щодо придбання наркотичних засобів, які визнані у справі речовими доказами.

Ці обставини наразі підлягають додатковому дослідженню під час вивчення інших доказів у справі, зокрема - показів обвинуваченого, свідка, самих цих речових доказів; ці докази наразі не є дослідженими.

Більше того, ця обставина свідчить, що висновок про допустимість цих доказів може бути зроблений лише на підставі оцінки усіх зібраних у справі доказів у їх сукупності.

Це само по собі свідчить, що речові докази не є очевидно недопустимими, отже - визнання їх такими на цій стадії процесу діючим законодавством не передбачене, відповідно до частини 1 статті 89 КПК України така оцінка може бути наданою судом лише у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Отже, у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити за передчасністю, а оцінку речовим доказам у справі слід надати у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисту - задовольнити.
Визнати недопустимим доказом відомості, отримані внаслідок проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, проведеної відповідно до постанови прокурора від 16 грудня 2013 року, що тягне за собою припинення його дослідження та неможливість використання цього доказу під час подальшого доказування у справі.

Питання про допустимість відомостей, про які свідчать речові докази - амфетаміну у кількості 3,7052 г. - вирішити під час ухвалення вироку у нарадчій кімнаті.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =
Судді = ОСОБА_2 =
= ОСОБА_3 =

19.05.2017