АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/355/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/39/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Тернопільської області
в складі: головуючого судді- ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого (згідно ст.89 КК України)

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування траспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від покарання з випробуванням строком на два роки.

На підставі п.3 ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального закладу Рівненська обласна клінічна лікарня Рівненської обласної ради, витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого від злочину, в розмірі 7405,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Кременецької районної державної адміністрації витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого від злочину, в розмірі 1236,34 грн.

Цивільний позов прокурора і потерпілої ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 6251,34 судових витрат. Питання щодо речових доказів вирішено.

Як зазначено у вироку, що 07.06.2015 року близько 18 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 в порушення п.п. 2.9 «а» та 12.6 «ґ» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та перевищуючи дозволену швидкість руху поза населеними пунктами, керував технічно - справним автомобілем «VOLKSWAGEN Passat», р.н. НОМЕР_1 та рухався дорогою Р-26 «Остріг-Кременець-Почаїв-Радивилів» в напрямку від м. Почаєва до м. Кременця зі швидкістю близько 100 км/год.

Рухаючись на 97 км +300 м вказаної дороги, що в Кременецькому районі Тернопільської області, ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 10.1, 13.1 та 14.2 ПДР України, внаслідок алкогольного сп`яніння, не переконався у безпечності маневру та з метою обгону, попутного транспортного засобу, змінив напрямок, виїхав на смугу зустрічного руху, яка в момент виїзду була не вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, оскільки по ній рухався інший автомобіль. Далі, не маючи можливості завершити маневр обгону, повернувся на смугу свого напрямку та не дотримавшись дистанції допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «VOLVO ХС90», р.н. НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_11 рухався попереду в попутному напрямку. Після описаного зіткнення автомобіль «VOLVO ХС90» в некерованому стані виїхав на смугу зустрічного напрямку та зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_3 , який під керуванням водія ОСОБА_12 рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок викладеного і в порушення вимог п.1.5 ПДР України водій ОСОБА_7 , який не повинен створювати небезпеку для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створив такі умови, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Під час дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажири автомобіля «ВАЗ 21099» отримали тілесні ушкодження, а саме:

- ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді масивної травми тіла з чисельними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від яких наступила його смерть;

- ОСОБА_13 , 2015 р.н., отримала тілесні ушкодження у вигляді забою речовини головного мозку з крововиливами у його лобові частки і порожнисті структури, двохсторонні субдуральні (під твердими мозковими оболонками) гідроми, переломи тім`яних кісток склепіння черепа, забою м`яких тканин лівої лобово-скроневої ділянки голови та закритого перелому ключиці, які за ознакою небезпеки для життя належать до тяжких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правої стегнової і правої плечової кісток та правої ключиці, забою головного мозку легкого ступеня, забою грудної клітки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого, більш ніж 21 день розладу здоров`я;

- ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого, більш ніж 21 день розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.2.9а, 12.6«г»,10.1,13.1 та 14.2 ПДР України перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та заподіянням вказаних наслідків.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. В обгрунтування скарги посилається на те, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не надав відповідної оцінки ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та обставинам його вчинення, зокрема, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння (2,34 % проміллє в крові), а також його наслідкам у виді загибелі однієї особи, отримання тяжких тілесних ушкоджень голови дитиною 2015 року народження, яка стала інвалідом та ще двома особами тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Також зазначає, що звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд в порушення вимог ст.75 КК України звільнив його і від додаткового покарання.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок без змін, потерпілу ОСОБА_10 , яка пояснила, що не підтримує подану прокурором апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, фактичні обставини справи, а також правильність кваліфікації його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується доводів прокурора про необґрунтоване застосування судом першої інстанції звільнення обвинуваченого від призначеного основного покарання з випробуванням, то в цій частині колегія суддів вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Суд, як видно з вироку, призначаючи покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до висновку про можливість застосування відносно нього ст.75 КК України.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 скоїв злочин з необережною формою вини, він позитивно характеризується за місцем проживання, під час судового розгляду повністю визнав свою вину згідно пред`явленого йому обвинувачення, у скоєному щиро розкаявся і погодився з недоцільністю дослідження доказів щодо обставин, які ним не оспорюються, чим сприяв встановленню судом істини у справі, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілим.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження та пояснень потерпілої ОСОБА_10 в апеляційному суді, після винесення вироку ОСОБА_7 продовжує надавати їй та її малолітній з дочці матеріальну допомогу, а тому вона наполягає на залишенні вироку без змін і просить не призначати йому покарання, пов`язане з реальним відбуванням покарання, оскільки перебуваючи в місцях позбавлення волі він не зможе надавати матеріальну допомогу її сім`ї.

Потерпілі ОСОБА_15 і ОСОБА_14 в суді першої інстанції також пояснили, що завдані їм злочином збитки відшкодовані і майнових претензій до обвинуваченого не мають та просили обрати йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Вказані обставини дають підстави вважати, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку своїх дій і прагне усунути їх шкідливі наслідки наскільки це можливо, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Доводи прокурора про наявність обставини, що обтяжує покарання, та тяжкість наслідків вчиненого ОСОБА_7 злочину не спростовують наведених в оскарженому вироку висновків суду, зокрема щодо врахування думки потерпілих, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, з доводами прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання колегія суддів погоджується.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини оскарженого вироку ОСОБА_7 призначено основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Однак, звільнення ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання суперечить вимогам ст.75 КК України, згідно якої звільнення від відбування покарання з випробуванням може мати місце лише у випадку призначення покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а оскаржуваний вирок у частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404-420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.04.16 року відносно ОСОБА_7 в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України звільненим з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки від відбування призначеного йому вказаним вироком за ч.2 ст.286 КК України основного покарання у виді позбавлення волі.

В решті вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 28.04.2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2