№760/3170/17
№1-кс/760/3132/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання старшого слідчого Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2017 р. за №0001616,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовує своє клопотання тим, що в провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616 від 14.02.2017 р., за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим за вчинення майнових злочинів, належних висновків для себе не зробив та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 14.02.2017 року, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, шляхом погрози застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, діючи умисно ОСОБА_7 , приблизно о 14:00 год., перебуваючи в залі очікування №4 Центрального залізничного вокзалу вокзального комплексу ст. «Київ-Пасажирський», що за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, наблизився в притул до потерпілого ОСОБА_8 та відкрито, на очах потерпілого просунув свою праву руку до кишені куртки останнього, де знаходився належний потерпілому паспорт громадянина України, з грошовими коштами в сумі 50 гривень. Та в цей момент ОСОБА_8 почав чинити опір діям, які вчиняв відносно нього ОСОБА_5 , та останній з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_8 , наніс йому удар лівою рукою в область грудної клітини. Після чого, утримуючи в руках вищеописаний паспорт громадянина України та грошові кошти, ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину, чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 50 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

15.02.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2017; протоколами огляду місця події від 14.02.2017 р.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.02.2017 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.02.2017 р.; протоколом впізнання особи за участі потерпілого ОСОБА_8 від 14.02.2017 р.; протоколом впізнання особи за участю свідка ОСОБА_9 , від 14.02.2017 р. та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід домашній арешт.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів клопотання та кримінального провадження випливає, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодні з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

14.02.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001616 внесено відомості про кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 органами досудового розслідування затримано в порядку ст. 208 КПК України 14.02.2017 року о 14 годині 20 хвилин.

15.02.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Враховуючи обставини, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі та відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи особу підозрюваного, що ОСОБА_5 раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та застосування більш м`яких запобіжних заходів вбачається недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із застосуванням насильства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 193-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 14.02.2017 року.

Дата закінчення дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.04.2017 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1