Справа № 405/3107/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

«Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лазовськ, Лазовського району, Республіки Молдова, зареєстрованого АДРЕСА_1 , з середньо-професійною освітою, неодруженого; раніше судимого: 23.07.1998 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 81,ч.2 ст. 140;ст..42 КК України до 2 року позбавлення волі; звільнений 21.09.1998 року на підставі п. 1 (а) Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року; 24.02.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» залишив вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого № 241-К-15, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засідання встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровоград від 24.02.2011 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років (а.о.с. 17-21).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 09.02.2016 року відповідно до Закону України № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.05.2010 року по 12.05.2011 рік, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 26).

Початок строку покарання 19.05.2010 року, кінець строку 26.05.2019 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 08 років 02 місяці 11 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 09 місяців 19 днів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.05.2010 року, за час відбування покарання допустив 7 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час всі стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку (а.с. 15, а.о.с. 46, 54, 80, 98, 110, 114, 138); мав 3 заохочення, з них 2 за сумлінну поведінку та ставлення до праці та 1 за сумлінну поведінку та ставлення до навчання (а.с. 15, а.о.с.103, 133, 154); з 09.06.2011 року відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6), намагається ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням; стосовно скоєного злочину розкаюється; намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи; приймав участь в благоустрою установи, після отримання заохочення даний засуджений намагається виконувати роботи з благоустрою установи, відповідно до ч.5 ст.118 КВК України засуджений відпрацював 422 години (а.с. 16); залучається до суспільно-корисної праці в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії; участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; відповідно до ст. 126 КВК України з 01.09.2011 року по 29.06.2012 року навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професію «Верстатник широкого профілю» другого розряду, 29.06.2012 року отримав свідоцтво Серія 12 К № НОМЕР_1 про закінчення Кіровоградського навчального центу № 6 і здобув професію «Верстатник широкого профілю» другого розряду; відповідно до статті 123 КВК України бере участь реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», з 01.09.2014 року та на даний час навчається в Кіровоградській вечірній загальноосвітній школі № 38, проявляє сумлінне ставлення до навчання, систематично відвідує заняття; характеризується посередньо (а.с. 129, 159).

Також з особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання м`яким у виді обмеження волі, де йому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 10 від 24.03.2016 року, а.о.с. 127-131). Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.12.2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким було відмовлено, як такому, що не підтвердив успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування більш м`якого виду покарання у виді обмеження волі (а.о.с. 34-36).

На засіданні адміністративної комісії Кіровоградської ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 також було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 18 від 08.06.2017 року, а.о.с. 157-162).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 241-К-15 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

Згідно наданої суду довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_5 , останній за весь час відбування покарання - більше 8 років - має лише три заохочення 14.01.2015 року (а.о.с.103), 25.07.2016 року (а.о.с. 133), 24.01.2017 року (а.о.с. 154) - та зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі та розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання; при цьому засуджений виконує роботи із благоустрою установи тільки у разі вимоги адміністрації та у власних інтересах - з метою отримати певну поблажливість або заохочення - що не засвідчує успішності процесу виправлення засудженого. Надаючи оцінку ставленню засудженого до навчання, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання прагненням до навчання загалом зарекомендував себе позитивно. Разом з тим, з характеристики від 24.03.2016 року, що міститься в матеріалах особової справи засудженого, вбачається, що дійсно ОСОБА_5 навчається та систематично відвідує заняття, однак після отримання заохочення змінив своє ставлення до навчання, особистого прагнення не проявляє (а.о.с. 129).

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання неодноразово (7 разів) порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалися у відмові від двохгодинних відпрацювань, зберіганні заборонених речей, палінні в секції ВСПС, в намаганні самовільно відчинити локальну секцію, за що засуджений отримував попередження, догани та був поміщений на 3 доби до ДІЗО; участі у суспільному житті установи виконання покарань не приймає, безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи. Така поведінка засудженого в більший проміжок строку відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно наданих суду довідок засуджений ОСОБА_5 дійсно займався суспільно-корисною працею у вересні-листопаді 2012 року, травні 2013 року, червні-серпні 2015 року отримував заробітну плату (а.о.с. 131. а.с.18), згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював 422 години (а.с. 16).

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1