Справа №592/6066/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/364/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу представника ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду 04.06.2017 року за адресою: вул. Соборна, 33 в м. Суми за місцезнаходженням приміщення закладу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де можуть надаватися послуги у сфері грального бізнесу, що належить згідно договору суборенди приміщення та перебуває у користуванні ТОВ «Укрлото-Київ», а саме 14 системних блоків у 7 поліетиленових пакунках.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Укрлото-Київ» адвокат ОСОБА_8 , вважаючи, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що огляд та вилучення майна були проведені з порушенням вимог закону, оскільки власник майна згоду на проведення такого огляду не надавав, слідчий ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду чи обшуку нежитлового приміщення за цією адресою не отримував, при цьому, підстав для проведення огляду в порядку ч.3 ст.233 КПК України не було, а тому здобута та зафіксована у протоколі огляду від 04.06.2017 року інформація повинна бути визнана на подальших етапах кримінального провадження недопустимим доказом.

Також зазначає, що вилучене майно не відноситься до такого, за допомогою якого надаються послуги у сфері грального бізнесу, а тому відсутній зв`язок між ним та злочином.

Зазначає, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин може здійснюватися лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду, якої у працівників поліції також не було, що не відповідає вимогам ч.2 ст168 КПК України.

Крім того, адвокат вказує, що в приміщенні, в якому проводився огляд, здійснюється законна діяльність із розповсюдження білетів державної лотереї, яка не містить ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Також на думку апелянта, ухвала слідчого судді не містить обґрунтування та мотивації необхідності накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя не перевірив наявності обґрунтованої підозри, а також не врахував розумність та співрозмірність права власності завданням кримінального провадження, стороною обвинувачення у свою чергу не було доведено наявності ризиків, які зумовлюють необхідність арешту майна у кримінальному провадженні.

Таким чином, на думку апелянта, подане слідчим клопотання, не відповідає вимогам КПК України, а слідчий суддя безпідставно його розглянув і необґрунтовано задовольнив, провівши однобічний, неповний та необ`єктивний судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчим відділом Сумського ВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005336, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України. При проведенні досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 у нежитловому приміщенні, зовні на якому міститься вивіска із написом « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під виглядом розповсюдження державної лотереї, здійснюється надання послуг грального бізнесу на комп`ютерних комплексах.

04 червня 2017 року працівниками Сумського ВП ГУНП в Сумській області проведено огляд вказаного приміщення з рекламною вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в ході проведеного огляду виявлено та вилучено 14 системних блоків, які запаковано до 7 поліетиленових пакунків.

06 червня 2017 року слідчий СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором ОСОБА_10 , звернулася до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про накладення арешту на вилучені в ході огляду системні блоки з метою забезпечення їх збереження, оскільки вилучене майно має суттєве значення для підтвердження факту надання послуг грального бізнесу, документування злочинної діяльності та викриття винних у даному злочині, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Задовольняючи дане клопотання та накладаючи арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду 04 червня 2017 року за адресою АДРЕСА_1 за місцезнаходженням приміщення закладу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема, на 14 системних блоків у 7 поліетиленових пакунках, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, і необхідність застосування арешту полягає у забезпеченні можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації та цивільного позову.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочину слідчий проводить огляд приміщення, який здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, зокрема, ч.2 ст.234 КПК України визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті. Слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Разом з тим, огляд нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 був проведений не на підставі ухвали слідчого судді, а в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що огляд був проведений за добровільною згодою відповідальних за приміщення (компетентних) осіб, або ж з підстав, передбачених ч.3 ст.233 КПК України, що залишилося поза увагою слідчого судді.

Не було враховано слідчим суддею і положень ч.2 ст.168 КПК України, згідно яких тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Крім того, згідно положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 (речові докази) цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, 08 грудня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за №0005336 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203-2 КК України.

З витягу до ЄРДР вбачається, що підставою для внесення відповідних відомостей став рапорт оперуповноваженого УЗЕ в Сумській області ДЗН НП України ОСОБА_11 про наявну оперативну інформацію щодо зайняття незаконним видом діяльності у приміщенні по АДРЕСА_1 , а саме гральним бізнесом мережею закладів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чим порушуються вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу». При цьому, сам витяг не має даних про факти вчинення дій, пов`язаних з гральним бізнесом.

04 червня 2017 року у вказаному приміщенні був проведений огляд, під час якого було вилучено 14 системних блоків.

За наслідками розгляду клопотання слідчим суддею було прийнято рішення накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації та цивільного позову.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, тобто було знаряддям чи предметом вчинення дій, направлених на зайняття гральним бізнесом, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріали провадження містять лише витяг з ЄРДР та протокол огляду, які ніяким чином не підтверджують зазначені у клопотанні слідчого обставини, та, які на думку колегії суддів, є недостатніми для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

При цьому, визначивши додаткові підстави для арешту майна, передбачені п.п.2-4 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя вийшов за межі зазначених у клопотанні слідчого обставин та вимог, оскільки слідчий просив накласти арешт виключно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також слідчим суддею не було враховано відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, оскільки її наявність є обов`язковою, якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді з наведених вище підстав і відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна, як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 червня 2017 року про арешт майна, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду 04.06.2017 року за адресою: вул. Соборна, 33 в м. Суми за місцезнаходженням приміщення закладу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де можуть надаватися послуги у сфері грального бізнесу, що належить згідно договору суборенди приміщення та перебуває у користуванні ТОВ «Укрлото-Київ», а саме 14 системних блоків у 7 поліетиленових пакунках.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.