Справа № 466/2669/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/547/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у справі № 466/2669/13-к за заявою комунального закладу « Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня » про зміну примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_5

з участю :

секретаря ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

лікаря-психіатра ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року, якою у задоволенні заяви відмовлено

в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що районний суд не з`ясував з належною повнотою усіх питань, які стосуються підстав зміни примусового заходу медичного характеру ОСОБА_10 і необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання лише в зв`язку з тим, що останній вчинив суспільно небезпечне діяння і при застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру суд першої інстанції не визначив стан його осудності.

Просить цю ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги повністю підтримав.

Прокурор ОСОБА_8 з доводами апеляційної скарги не погодилась і просила залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст судового рішення і доводи апеляційної скарги, виступи сторін щодо апеляції, виступ лікуючого лікаря ОСОБА_9 на підтримку клопотання, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2013 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
15.03.2017 адміністрація Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні, в якій проходить примусове лікування ОСОБА_10 , звернулась до Франківського районного суду м. Львова із заявою про зміну ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Ухвалою районного суду від 11.04.2017 у задоволенні клопотання відмовлено.
Як вбачається із змісту ухвали, обгрунтовуючи своє рішення районний суд зазначив, що при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру 04.11.2013 Шевченківський районний суд м. Львова не визнав його неосудним чи обмежено осудним, що об`єктивно впливає на вирішення питань, передбачених ст.ст. 514, 515 КПК, а суд, на вирішення якого поставлено питання про зміну ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру на інший, не вправі давати будь-яку оцінку щодо його осудності, тому дане клопотання є передчасним, і з цих підстав відмовив у задоволенні клопотання до вирішення у кримінальному провадженні питання про осудність чи обмежену осудність ОСОБА_10 ..
Однак це рішення не грунтується на вимогах закону.
Згідно висновку стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи від 21.11.2012 ОСОБА_10 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом в емоційно-вольовій сфері і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом не може правильно сприймати обставини справи і давати по них покази. В період інкримінованих дій останній перебував у хворобливому стані і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
За змістом ч. 2 ст. 19 КК особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання не підлягає кримінальній відповідальності і визнається такою, що перебувала у стані неосудності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Наведене дає підстави прийти до висновку, що суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого був визнаний винним судом ОСОБА_10 , було вчинено ним у стані неосудності.
З висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.03.2017 вбачається, що внаслідок проведеного примусового лікування стан хворого ОСОБА_10 значно покращився, останній в розмову вступає охоче, орієнтований вірно, відповідає по суті на запитання, цікавиться своєю подальшою долею. Поводиться впорядковано, себе обслуговує, висловлює формально-правильні плани на майбутнє. Маячних ідей на момент огляду не висловлює, розладів сприйняття та ознак їх наявності не виявлено. Настрій здебільшого рівний, протягом тривалого часу позитивний. Внаслідок медикаментозного лікування вдалося досягнути зниження імпульсивності, пацієнт став спокійним, редукувались агресивність та конфліктність, нормалізувався нічний сон. Поведінка хворого набула впорядкованого характеру. Став залучатись в реабілітаційні процеси, відвідувати психотерапевтичні групові заняття, охоче ходить на прогулянки в супроводі медперсоналу. Критика до свого захворювання відновлена, проте обмежена наявним емоційно-вольовим дефектом по шизофренічному типу. Критика до скоєного та щодо необхідності постійного підтримуючого лікування наявна, розуміє потребу постійного прийому ліків та зобов`язується їх вживати, зокрема й в амбулаторних умовах. При огляді суїцидальних думок не висловлює, поведінкою таких намірів не виявляє. На час огляду та за останні вісім місяців суспільно-небезпечних тенденцій не виявляє та не виявляв. Таким чином, внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося досягнути стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу ) хворого.
Згідно вказаного висновку на момент огляду ОСОБА_10 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, з безперервним типом перебігу, з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, стан ремісії (значне послаблення хворобливого процесу). Враховуючи, що ОСОБА_10 в даний час антисоціальних та суспільно небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягненням стану ремісії (значного послаблення хворобливого процесу) застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 КК, зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу ( лікаря-психіатра ), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обгрунтовує необхідність зміни застосування таких примусових заходів.
Із змісту заяви заступника головного лікаря з експертизи комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_11 та лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_9 вбачається, що внаслідок проведеного комплексного лікування ОСОБА_10 вдалося досягнути стану його ремісії (значного послаблення хворобливого процесу), а тому, у зв`язку із покращенням і стабілізацією його психічного стану, останній застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Комісією лікарів-психіатрів рекомендовано застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Просять суд змінити ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК, зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Як вбачається із змісту заяви та висновку лікарів-психіатрів, зміна у застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 обумовлена покращенням його психічного стану і відсутністю потреби у подальшому застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку, що наведені в ухвалі районного суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки передбачених законом підстав для відмови у задоволенні заяви комунального закладу «Львівська обласна психіатрична лікарня» про зміну ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у справі немає, а рішення районного суду про відмову у задоволенні цього клопотання не грунтується на вимогах закону і є безпідставним.
Відповідно до ст. 409 КПК, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, є підставою для його скасування при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу.
З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , а тому вважає необхідним задовольнити її повністю, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 514 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а :

апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про зміну ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» задовольнити. Змінити ОСОБА_10 застосований примусовий захід медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4