Номер провадження: 11-кп/785/482/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
за участю засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2016 року про відмову у задоволенні клопотання начальника ПВК-51 ДПтСУ в Одеській області ОСОБА_9 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився уродженця та мешканця Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;
- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі,
встановив:
Начальник ПВК-51 ДПтСУ в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на наступне.
Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2014 року його засуджено за ст. 185, ч.ч.1, 3 із застосуванням ст.ст. 70, 75 КК України до чотирьох років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2015 року випробування було скасовано з направленням ОСОБА_6 в місця позбавлення волі строком на чотири роки.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2016 року ОСОБА_6 , на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» був скорочений наполовину не відбутий строк покарання і остаточно визначено до відбування два роки, шість місяців і двадцять чотири дні позбавлення волі.
Станом на 09.11.2016 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання (один рік, вісім місяців і двадцять два дні), визначеного судом, позитивно характеризується, не має стягнень (зняті достроково), має три заохочення, вину визнає та довів своє виправлення.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції, у задоволенні клопотання відмовлено.
Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що засуджений формально підпадає під умовно дострокове звільнення, але враховуючи обставини, за якими його було направлено до місць позбавлення волі, а саме скасування випробування, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 надавалась можливість довести своє виправлення, але він на шлях виправлення не став.
До того ж, суд зазначив, що у матеріалах, доданих до клопотання, є підтвердження про наявність лише двох заохочень.
Інші характеризуючи дані, на думку суду, не є підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, проте суд зауважив, що ОСОБА_6 виконує покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 8, ч. 3 ст. 107, ст. 118 КВК України.
У апеляційній скарзі та доповненні до неї засуджений зазначив, що не погоджується з ухвалою суду, оскільки, на його думку, суд першої інстанції формально поставився до розгляду клопотання і не врахував позитивну характеристику, сумлінне ставлення до роботи, участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», навчання у професійному учбовому центрі. Він вважає, що ці обставини свідчать про його виправлення, тому він заслуговує на умовно дострокове звільнення.
Посилаючись на зазначені доводи, засуджений просить прийняти рішення про його умовно дострокове звільнення.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, начальник ПВК-51 ДПтСУ в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до суду 1-ої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, посилаючись на відповідні підстави, наведені вище.
Згідно з приписами ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_6 був засуджений за умисний тяжкий злочин і на день подачі клопотання, відбув більш ніж дві третини строку покарання, тобто він має право, за законом, на умовно дострокове звільнення.
Зі змісту характеристики на засудженого випливає, що адміністрацією виправної установи він характеризується позитивно, а довідкою про заохочення підтверджено, що ОСОБА_6 , на теперішній час має три заохочення, а діючих стягнень не має (а.с. 6).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду клопотання, його висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, суперечать матеріалам справи, а формулювання відмови у задоволенні клопотання є надуманим і безпідставним.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно, до розрахунку визначенного в клопотанні начальника ПВК-51 ОСОБА_9 з урахуванням ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2016 року, складає 2 роки 6 міс. 24 дні, а початок строку покарання засудженному ОСОБА_6 відраховується з 17.02.2015 р. та закінчується 11.09.2017 р.
З огляду на те, що станом на дату апеляційного розгляду, засуджений ОСОБА_6 відбув два роки один місяць та 19 днів позбавлення волі, то не відбутий строк складає п`ять місяців і п`ять днів. Отже, засуджений підлягає умовно достроковому звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк п`ять місяців і п`ять днів.
Відповідно до припису п. 4 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали.
У такому випадку, клопотання начальника ПВК-51 ДПтСУ в Одеській області ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, підлягає задоволенню з підстав, наведених вище у мотивувальній частині ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 4 ст. 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2016 року про відмову у задоволенні клопотання начальника ПВК-51 ДПтСУ в Одеській області ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, - скасувати та постановити нову ухвалу, якою:
Засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2014 року з урахуванням ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2016 року, умовно-достроково на п`ять місяців і п`ять днів.
Засудженого ОСОБА_6 звільнити з-під варти негайно у залі судових засідань Апеляційного суду Одеської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4