Провадження № 1-кп/369/136/17
УХВАЛА
Іменем України
05.01.2017 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення справи до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував задоволенню клопотання прокурора та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України. Так, на думку захисника, в обвинувальному акті порушений принцип презумпції невинуватості особи, оскільки фраза «після вчинення злочину ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник» свідчить, що сторона обвинувачення вважає злочинними дії ОСОБА_5 без встановлення вини вироком суду.
Крім того обвинувальний акт не скріплений печаткою органу прокуратури, що на думку захисту також є порушенням.
Також захисник вказує, що формулювання обвинувачення збігається з викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, що не відповідає чинному законодавству, а саме формулювання обвинувачення є неконкретним.
Крім того захисник посилається на неправильність та неповність правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вислухавши думку обвинуваченого, який підтримав думку свого захисника, потерпілого, який підтримав думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 п.5 ст. 191 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту ці вимоги закону при його складанні були дотримані в повному обсязі. Посилання сторони захисту на те, що обвинувальний акт не скріплений печаткою органів прокуратури, що суперечить відповідному наказу Генерального прокурора України, та вимогам, які ставляться до документів, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки скріплення обвинувального акту печаткою не передбачено ст. 291 КПК України, тобто вимогами до обвинувального акту, а згідно до ч. 3 ст. 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу(КПК України). При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватись закон, який суперечить цьому кодексу.
Також суд не вважає, що в обвинувальному акті порушений принцип презумпції невинуватості, закріплений в ст. 17 КПК України. Природно, що при формулюванні обвинувачення прокурор посилається на те, що на його думку, чи на думку слідчого, який складав обвинувальний акт особа вчинила злочин, тому використана слова «злочин» у різних відмінках не є порушенням принципу презумпції невинуватості, і не містить правових наслідків, у сенсі можливості піддання кримінальному покаранню та інших наслідків, які можливі після визнання особи винною у вчиненні злочину за вироком суду, яки набрав чинності.
З приводу викладу неправильного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення на неправильність яких посилається захист, суд зазначає, що чинний КПК не містить конкретних вимог до викладення фактичних обставин кримінального правопорушення на відміну від формулювання обвинувачення. Тому суд не вбачає невідповідності чинному законодавству того факту, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення збігаються за змістом з формулювання обвинувачення.
Також суд зазначає, що особою, яка складала обвинувальний акт дотримані вимоги про правову кваліфікацію дій обвинуваченого в обвинувальному акті, а саме вказане посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, з зазначенням кваліфікуючих ознак, які встановлені на думку обвинувачення.
Суд також в підготовчому засіданні зазначає, що це кримінальне провадження підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених ч. 3 п.п. 1-4 ст. 314 КПК України, не має.

Обвинувальний акт в суд надійшов відповідно до ст. 314 КПК України.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження вважається продовженим.

Враховуючи наведене і керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України призначити у відкритому судовому засіданні на 11 годину 13 січня 2017 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. Мельниченка, 1.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження вважати продовженим.

В судове засідання викликати: прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, обвинуваченого, захисника, потерпілого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1