Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/3/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.01.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ,які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23 грудня 2016 року,якою щодо

ОСОБА_8 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015836, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,строком на 60 днів, а саме: з 02.00 год. 23.12.2016 року до 02.00 год. 20.02.2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
23 грудня 2016 року старший слідчий СВ Кропивницького відділу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_10 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0015836, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кропивницького відділу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2016 року за № 0015836, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 23.12.2016 року близько 1 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до приміщення кафе «Кактус», що розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Є. Тельнова, 15-м, в якому, в цей час, відпочивав потерпілий ОСОБА_11 з друзями. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого, діючи умисно та цілеспрямовано, підозрюваний, тримаючи в правій руці ручку для трості з металевим гострим лезом, швидким кроком підійшов до потерпілого та наніс останньому близько п`яти ударів вказаним предметом в область грудної клітини зліва (в область серця), а саме: в життєво важливий орган людини. У зв`язку з тим, що відпочиваючі у кафе, помітивши незаконні дії збоку ОСОБА_8 , збили з рук останнього трость з металевим гострим лезом та затримали останнього, чим не дали йому довести свій злочинний умисел до кінця. В подальшому потерпілого ОСОБА_11 було доставлено до Кіровоградської обласної лікарні, де йому було надано невідкладну медичну допомогу. Згідно довідки Кіровоградської обласної лікарні від 23.12.2016 року потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення грудної клітини зліва (область серця).
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2016 рокузадоволено клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, матеріали клопотання (а.с. 1-46) містять достатні дані про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.
При цьому, згідно з вимогами ст.ст. 178, 183 КПК України, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення, з його слів страждає провалами в пам`яті, перебував у цьому стані під час вчинення інкримінованого йому злочину, тому неможливо напевне стверджувати, що ним не буде вчинено нового злочину, у разі повторення цього стану.
На думку слідчого судді, вищезазначені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_8 у разі застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або більш м`якого запобіжного заходу - може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, мати змогу активно перешкоджати слідчим діям, впливати на свідків. Матеріалами клопотання не доведено, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє йому перебувати під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід відносно його підзахисного у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що стан здоров`я ОСОБА_8 не дозволяє знаходитись без корсету та з заведеними за спину руками, тому, що в нього були осколчасті переломи, що не зростаються, та у будь-якої миті при незручному вимушеному положенні тіла можуть раптово призвести до самих не передбачуваних наслідків, навіть до паралічу. В матеріалах справи знаходяться висновки лікарів та томограми, в яких все це чітко викладено.
Щодо міцності соціальних зв`язків, достеменно відомо, що обвинувачений ОСОБА_8 проживає з батьками пенсіонерами, які являються для нього єдиною підтримкою, як фізичною, так і моральною.
Сторона захисту констатує, що жодний із ризиків не існує, оскільки у слідчого судді не було законних підстав вважати, що ОСОБА_8 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки такі докази взагалі не існують і не можуть існувати по даному кримінальному провадженню.
Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому кримінальному проваджені також не підтверджений належними доказами.
Крім того, ОСОБА_7 вказує на ряд рішень Європейського суду з прав людини зазначає, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону та зазначення, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. Посилання на тяжкість обвинувачення. як на головний чинник при оцінки ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові досудового розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінки ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також, ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що ані слідчий, ані прокурор в судовому засіданні не навели жодного доказу про існування ризиків на які посилався слідчий у своєму клопотанні та в даному випадку, слідчим суддею було взято на себе повноваження сторони обвинувачення і самим особисто наведено обґрунтування ризиків, що є неприпустимим.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід відносно його підзахисного у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та в судовому засіданні обставини того, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, стороною обвинувачення не доведено, оскільки не доведено вагомість та достатність доказів підозри, відповідні обставини не обґрунтовані.
Крім того, в ухвалі слідчий суддя як обґрунтування обрання тримання під вартою зазначає, що «з його ( ОСОБА_8 ) слів страждає провалами в пам`яті та саме в такому стані перебував, коли був вчинений інкримінований йому злочин, тому неможливо напевне стверджувати, що такий стан не повториться та ним не буде вчинено нового злочину».
Отже, слідчий суддя не виключає, а навпаки підтримує позицію ОСОБА_8 щодо часткової амнезії, проте розцінює це як ризик, передбачений п.5 ч. І ст.177 КПК України.
Також слідчий суддя допустив суперечливі висновки в ухвалі оскільки, злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є злочин з прямим умислом, але слідчий суддя в обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначає про провали в пам`яті ОСОБА_8 .
Разом з тим, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки постійне місце проживання з родиною в м. Кропивницький. Також, в ОСОБА_8 суттєві проблеми зі здоров`ям, а саме з хребтом та з пам`яттю. Він є інвалідом 2 групи, з обмеженням рухів та дій. Згідно з реабілітаційним листком МСЕКУ його положення тіла повинне бути строго зафіксоване корсетом та потребує постійного лікування.
Переховуватися від органів досудового розслідування чи суду ОСОБА_8 не збирався та й можливостей таких навіть не має, оскільки в його ж інтересах довести свою непричетність до інкримінованого йому злочину. Єдиним доходом у нього являється пенсія, якої він може позбутися, не пройшовши комісії МСЕКУ, яка призначена на січень 2017 року. Обставин, які б свідчили, що він буде намагатись втекти від слідства чи суду стороною обвинувачення не наведено та в судовому засіданні не встановлено. Враховуючи вказане, відсутній ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки його наявність не підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Обставин, які б свідчили, що ОСОБА_8 вчинить інше кримінальне правопорушення стороною обвинувачення не наведено та в судовому засіданні не встановлено. Обґрунтування слідчого судді про те, що такий його стан (часткова амнезія) зможе повторитись та він в такому стані зможе вчинити кримінальне правопорушення і безпідставне та нічим не підтверджене припущення.
Так, якщо людина страждає частковою амнезією, то її потрібно лікувати, а не ізолювати та поміщати в такі умови, де цей стан може лише погіршитися.
Враховуючи вказане, відсутній ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його наявність не підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Слідчим суддею в судовому засіданні та при постановленні ухвали недостатньо враховано наявність у ОСОБА_8 родини. Він, будучи довгий час хворим, проживає з батьками, які є пенсіонерами.
Вважають, що слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу не оцінено в сукупності всі обставини, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали.
Вислухавши доповідача, думку захисників та підозрюваного, які апеляційні скаргу підтримали та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту наявність ризиків встановлених слідчим суддею.
Однак, слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вірно встановив наявність ризиків передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, спрямованого на позбавлення життя потерпілого. Повідомлення про підозру підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 23.12.2016 року, в ході якого вилучено знаряддя злочину; протоколом огляду місця події від 23.12.2016 року, під час якого вилучено одяг потерпілого; протоколами пред`явлення для впізнання за участю свідків ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 ; показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

У зв`язку з тим, дійшов до правильного висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, крім того підозрюваний зможе активно перешкоджати слідчим діям, впливати на свідків.
Зазначений висновок слідчого судді на думку колегії суддів є обґрунтованим, а тому апеляційні вимоги захисту стосовно недоведеності в судовому засіданні районного суду підстав неможливості застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів - не знайшли свого підтвердження.
Під час апеляційного розгляду сторона захисту заперечувала обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. В той же час, не заперечували настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нанесення підозрюваним тілесних ушкоджень потерпілому.
Проте, слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
За вказаних обставин, твердження апеляції захисника, що вказівка слідчого судді, про те, що зі слів підозрюваного той страждає провалами в пам`яті та саме в такому стані перебував, коли був вчинений інкримінований йому злочин, підтримує позицію ОСОБА_8 щодо часткової амнезії, та свідчить про відсутність прямого умислу та відсутність суб`єктивної сторони складу злочину - не можуть бути підставою для скасування обраного запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Адже дані обставини, в тому числі наявність суб`єктивної сторони складу злочину повинні бути перевірені, саме в ході досудового розслідування
Відсутність доказів, які б підтверджували наявність психічних розладів та захворювань у обвинуваченого ОСОБА_8 , на даному етапі не може чітко підтвердити тверджень захисту про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину, та лише вказує на позицію на захисту.
Доводи сторони захисту про те, що у підозрюваного ОСОБА_8 відсутній склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він страждає провалами в пам`яті колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки відповідних доказів на підтвердження цього матеріали клопотання слідчого не містять та осудність ОСОБА_8 буде встановлюватися під час досудового слідства органами досудового розслідування.

Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК Українипро підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього (протоколом затримання ОСОБА_8 , повідомленням про підозру, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ).

Кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК Україниє умисними, особливо тяжким, посягає безпосередньо на життя та здоров`я людини.

Також, відсутні дані про ступінь довіри до підозрюваного з боку громадськості, останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

Також апеляційні вимоги захисту стосовно стану здоров`я ОСОБА_8 є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду оскільки, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 50) у останнього інвалідність встановлена на строк до 1 січня 2016 року.
Не можуть бути враховані висновки комп`ютерної томографії від 31.03.2015 (а.с. 49) надані стороною захисту, оскільки з моменту її проведення пройшов значний час, до того ж, як зазначено - цей висновок не є остаточним діагнозом.
Крім того, твердження захисту про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з батьками, колегія суддів не може врахувати, оскільки доказів на підтвердження цього не надано, крім того це не може бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу. В той же час, ОСОБА_8 в суді першої інстанції зазначив, що він є не одруженим, що свідчить про відсутність у нього достатнього рівня репутації та міцних соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ,які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23 грудня 2016 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ,які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23 грудня 2016 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3