УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою суду від 21.11.2016 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у виді тримання під вартою продовжено на два місяці до 19.01.2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжних захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити застосування обвинуваченим строку тримання під вартою, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого вони обвинувачуються та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані при обранні їм запобіжного заходу, наявність яких продовжує існувати.
Обвинувачені та їх захисники проти продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували.
Вислухавши думки учасників судового провадження з питання продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, законних джерел доходу немають, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого.
Враховуючи дані про особу обвинувачених, обставини вчинення кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання до шести років позбавлення волі, підвищену суспільну небезпечність злочину та відсутність достовірних відомостей про зменшення ризиків, які були встановлені судом при обранні їм запобіжного заходу та його продовженні, суд вважає, що заявлені раніше стороною обвинувачення ризики, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не зменшилися та існують на даний час, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим відсутні.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Дослідивши усі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування презумпції невинуватості в даному конкретному кримінальному провадженні виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ще на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.331, 369 КПК України, суд, -
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто до 04 березня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: