н/п 1-кп/640/286/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петро-Іванівка, Дворічанського району, Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та угоду про примирення, суд
13 грудня 2016 року в 13.00 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись в парку «Молодіжному» за адресою: м. Харків, вул.Алчевських,50, діючи згідно заздалегідь виниклого умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його дії є явними для потерпілої та оточуючих, з корисливих мотивів, з метою наживи і особистого незаконного збагачення, підбіг до раніше невідомої ОСОБА_6 , у котрої з карману куртки викрав мобільний телефон ТМ «Ifone 6», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №229 від 14.12.2016 складає 11 103 гривень 00 копійок, з розташованої всередині сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell», що не представляє для потерпілої матеріальної цінності, після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Угода про примирення між потерпілою та підозрюваним була досягнута під час досудового провадження.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), визнав повністю, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, причому ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним і потерпілою була досягнута домовленість про призначення йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з застосуванням ст.. 75 КК України і призначенням випробувального терміну 1 (один) рік, - суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні угоду про примирення повністю підтримала, розуміючи наслідки її укладення.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думки потерпілої та прокурора, які вважали угоду такою, що підлягає затвердженню, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості,і наявні підстави для затвердження угоди про примирення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі положень ст. 75 КК України від відбуття призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі положень ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виправної інспекції; повідомляти органи кримінально-виправної інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1