Справа № 515/848/17
Провадження № 1-кп/515/1356/17

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

18 серпня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нове Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не військовозобов`язаного, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 25 серпня 2016 року, ОСОБА_5 було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.08.2016 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно виконавчого листа Татарбунарського районного суду №515/1292/16-ц від 25.08.2016 року Татарбунарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №52194008 від 13.09.2016 року відносно ОСОБА_5 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7

29.09.2016 року державним виконавцем Татарбунарського районного відділу юстиції було здійснено попередження ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_5 , будучи працездатним, умисно, систематично з листопада 2016 року по червень 2017 року включно, ухилявся від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та не вжив заходів для працевлаштування на постійну роботу.

В результаті цього, згідно розрахунку відділу виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції, заборгованість ОСОБА_5 з виплати аліментів на утримання малолітньої дитини за період з 01.11.2016 року по 01.06.2017 року складає 4813.78 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в ухиленні від сплати аліментів на малолітню дитину визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі та пояснив суду, що раніше, до порушення кримінальної справи, він працював по найму, потім вимушений був залишити роботу через хворобу матері і всі його тимчасові заробітки витрачались на її лікування. На теперішній час він влаштувався на роботу також по найму, буде мати стабільний заробіток, частину якого буде відчисляти на утримання доньки та зобов`язується частинами погасити заборгованість по аліментам. Він щиро кається у скоєному та просить призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження щодо характеризуючих даних на останнього

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, за ознакою злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем мешкання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, враховуючи особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с.20 ), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.22), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.25), за наявності обставин, що пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що його обтяжують, беручи до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.а.с.29-31), суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією інкримінуємої йому статті у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 80 (восьмидесяти) годин громадських робіт.

Строк покарання відраховувати з моменту початку виконання вироку органами, яким підвідомчі виконання громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Семенюк