ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 348/2177/16-к

Провадження № 1-кп/348/71/17

10 липня 2017 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 за обвинувальним актом від 11.11.2016р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,одруженого, з базова загальною середньою освітою, пенсіонера, несудимого, громадянина України,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 356 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразились у самоправстві, тобто самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчиненні будь- яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, в результаті чого була заподіяна значна шкода інтересам власника.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

08 березня 2016 року близько 10:00 обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел направлений на порушення встановленого порядку реалізації громадянином своїх законних або передбачуваних прав, умисно самовільно , всупереч установленому законом порядку, без відповідного дозволу, знаючи, що власником даного підсобне приміщення (підвалу) є ОСОБА_5 , свідомо розуміючи, що останній проти будь-яких дій відносно свого майна, без оформлення відповідної документації, усно домовившись із невстановленою слідством особою про демонтаж та продаж вказаної будівлі за грошові кошти в сумі 2 000 гри., вирішив демонтувати підсобне приміщення (підвал).

Того ж дня, приблизно о 10.30 год. обвинувачений ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , за допомогою автомобілів марки «31Л 133» та «Камаз» під керуванням невстановлених досудовим розслідуванням осіб, реєстраційні номера автомобілів марки «ЗІЛ 133» та «Камаз» досудовим розслідуванням теж не встановлено, демонтував підсобне приміщення (підвал). В подальшому ОСОБА_6 продав будівельні матеріали, які одержав внаслідок руйнування підсобного приміщення (підвалу), що належало ОСОБА_5 заподівши значної шкоди правам та інтересам останнього.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду, яка згідно висновку експерта № 281016 від 28.1 0.2016р. становить 64 584.00 грн.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав та суду пояснив, що проживає в с.Цуцилів Надвірнянського району та бере активну участь в житті села, зокрема церковної громади. Його було обрано старшим братом церкової двадцятки. В його обов`язки також входить організація та виконання господарських робіт, в даному випадку впорядкування території церкви. З потерпілим ОСОБА_5 перебуває у неприязних віносинах саме з приводу вказаних обставин.

На початку березня в церковній громаді вирішено встановити паркан та впорядкувати територію церкви. На почату березня виходила земельна комісія, де був присутній ОСОБА_5 та виконувалися роботи по встановленню меж. Межа проходила посередині примішення пивниці, яка знаходиться частково на території потерпілого. Він особисто звертався до останнього, щоб він демонтував вказану пивницю однак він відмовився. Даний спір триває напротязі тривалого часу частину вказаного приміщення знаходиться на теритопії церкви, а частину на земельній ділянці ОСОБА_5 .

На зібрані церковної громади було вирішено встановити паркан. Однак перед тим він вияснив у голови сільскої ради який запевнив, що потерпілому ОСОБА_5 належить тільки кафе ОСОБА_8 ,жодних документів про належність господарських приміщень зокрема пивниці ОСОБА_5 не має. Тому було вирішено демонтувати пивницю з метою впорядкування церковної території. Сам ОСОБА_5 при виході земельної комісії на їх звернення про демонтаж пивниці дав відповід, щоб вони робили що хочете. Тому це було розцінено як його згоу.

08.03.2016р. біля 10 год. проводились роботи по встановленню паркану, брали участь багато людей, він робив розбивку паркану, міряв огорожу, хтось зупинив кран який проїзджав по дорозі та водій погодився їм допомогти демонтувати пивницю. Він особисто не домовлявся, хто саме не може сказати. До крана під`їхала автомобіль Камаз та демонтували бетонні панелі. Було домовлено, що за роботу крановщик візьме 1000грн, а інші 2 панелі купить та заплатить за них 2000грн. Водій заплатив церковній касирці 2000грн.

Ні водії, ні стропильщик йому не відомі, з вказаними особами він особисто не домовлявся та не брав від них гроші.

Після чого він зателефонував ОСОБА_9 який має трактор та попросив останнього допомогти розрівняти місце. Останній приїхав трактором та зробив планіровку, все що залишилось закидав у яму та розрівняв безкоштовно. Він особисто за допомогою лопати розрівняв місце.

Стверджує , що будь- яких вказівок ні від сільського голови, ні від священника він не отримував, рішення було прийнято громадою.

Вважає, що будь- яких прав ОСОБА_5 не порушено,так як він не має права власності на пивницю. Частину пивниці стоїть на території церковної землі, а частину на території Чумбея.

Під час встановлення меж ОСОБА_5 сам особисто йому сказав на його прохання демонтувати пивницю, щоб його залишити в спокою та робили, що хочуть. Крім того вважає, що він діяв в інтересах громади, а не в особистих, рішеня приймалось громадою, заперечує щодо нанесення значної шкоди потерпілому. Просить його виправдати ,цивільний позов не визнає.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав своєї вини у вчиненні злочину суд, допитавши потерпілого, свідків, дослідивши письмові документи по кримінальному провадженню вважає, що винуватість обвинуваченогого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочину повністю доведена сукупністю всіх доказів зібраних по справі, перевірених і досліджених судом в судовому засіданні.

Зокрема винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується показаннями потерпілого та свідків:

Так, будучи допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 суду пояснив, що йому належить на праві власності кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться в АДРЕСА_2 разом з господарськими булівлями в тому числ і підсобне приміщення ( підвал). Його земельна ділянка межує із земельною ділянки для обслуговування теритоії церкви.Частину підсобного приміщення підвалу знаходиться на спірній земельній ділянці та яку він неодноразово просив виділити йому,однак отримував відмови. На початку березня виходила земельна комісія для встановленння меж і він погодив межі однак зазначив своє резюме, де зазначив що на території вказаної земельної ділянки знаходиться його майно і він заперечує щодо будь- яких дій з ним та зазначив свої умови.Однак сесією сільської ради не було враховано його зауваження.

08.03.2016р. біля обіду він приїхав в с.Цуцилів разом з своїм сином ОСОБА_10 та побачив що було демонтовано підсобне приміщення підвал, яким він користується з 2002року Це була одноповерхова споруда із цегли, залізобетонних блоків та перекрита залізобетонними панелями, на місці залишились куски битої цегли та були сліди колісного транспорту. Зі слів сусідів йому стало відомо, про те що на місці був кран, самоскид, а також був ОСОБА_6 який керував ними, а також ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .Він звернувся в поліцію з приводу неправомірних дій щодо його майна.

Пізніше він зустрів ОСОБА_6 та просив пояснити на якій підставі він демонтував його майно. На що отримав вдіповідь, що це саме він демонтував вказане майно, а також те,що дане майно не належить йому.

Неправомірними діями йому завдано значну матеріальну шкоду в сумі 64584грн., а також він поніс 4200грн витрат пов`язаних з проведеннням експертизи, крім того йому завдано і моральну шкоду яку він оцінює в сумі 15000грнта яка полягає в пережитому стресі та душевних стражданнях з привоу неправомірних дій щодо його майна.

Стверджує, що саме за вказівкою сільського голови та священника діяв ОСОБА_6 та разом з ним ОСОБА_11 та ОСОБА_13 які діяли спільно щодо неправомірних дій щодо йогомайна .

Посить обрати обвинуваченом ОСОБА_6 покарання у суворій відповідності із законом , цивільний позов задоволити в повному об`ємі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання про те, його батькові ОСОБА_5 , належить кафе « Калина» разом з господарькими приміщенням в тому числі підвальним приміщенням в АДРЕСА_2 .

08.03.2016р. перед обідом він разом з батьком ОСОБА_5 приїхав в с. Цуцилів та побачили, що не має пивниці, зокрема підвальне приміщення демонтоване та розрівняне. На місці знаходились куски цегли та були сліди від коліс транспорних засобів, жодних будівельних матеріалів не було.

Тому вони звернулися в поліцію.В цей час вони зустріли ОСОБА_6 який на їх запитанння чому демонтували та на якій підставі відповів , що саме він демонтував пивницю з дозволу сільського голови та священника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дав показанння про те, що 08.03.2016 р. був оперуповноваженим Надвірнянського ВП та чергував в складі оперативної групи. За вказівкою оперативного чергового здійснював виїзд в с. Цуцилів де було повідомлено ОСОБА_5 , що в нього викрали споруди. Прибувши на місце було встановлено, що місці де знаходилась пивниці був розрівняний грунт, будівельних матеріалів не було, зі слів потерпілого встановлено це була одноповерхова будівля із цегли перекрита заліобетонними плитами та панелями. Під час опитуванння потерпілого під`їхав обвинувачений ОСОБА_6 та зі слів потерпілого стало відомо, що саме ОСОБА_6 демонтував будівлю та забрав будівельні матеріали, однак останнній відмовився давати будь які пояснення. Між ним та потерпілим відбулася суперечка ,

Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, він 08.03.2016р.перебував у групі швидкого реагування та здійснювали виїзд в с. Цуцилів. Прибули на місце події в обід ,їх чекав потерпілий ОСОБА_5 та його син та повідомили,що на їх території розвалено приміщення підвалу, звідки викрали панелі і цеглу. На місці події був тільки фундамент. Після відібрали пояснення в потерпілого, він викликав сільського голову для з`ясування належності підсобного приміщення. Зі слів голови стало відомо,що дане приміщення стояїть на межі території земельної діялнки церкви та території ОСОБА_5 ,перешкоджає побудові паркана для обгородження території церкви. Тому громада села вирішила демонтувати дане приміщення бо хотіли обгородили територію церкви і покласти паркан. Та вияснено, що рішення приймалось церковною двадцяткою, а роботи мав виконувати старший брат - ОСОБА_6 . Через деякий час приїхав ОСОБА_17 та між ним тапотерпілим таобвинуваченим виникла суперечка,однак обвинувачений відмовився давати будь- які пояснення.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданнні ОСОБА_18 дав показання про те, що є сільським головою с.Цуцилів, Надвірнянського району. З обвинуваченим ОСОБА_6 перебуває у нормальних відносинах, з ОСОБА_5 напружені відносини з приводу даних подій.

08.03.2016р. він перебував на лікарняному. До нього передзвонив ОСОБА_6 , який обраний громадою старшим братом, як старший двадцятки. Він запитував ,що йому робити, з пивницею на межі , так як громада вирішила поставити паркан ,а пивниця стоїть на межі, половину на території церкви, а половину на території ОСОБА_5 .. Нащо він відповів про те, що згідно договору міни ОСОБА_5 належить тільки кафе ОСОБА_8 , документів про те, що підсобні приміщення в тому числі підвальне приміщення належать ОСОБА_5 у сільській раді не має. Тому він сказав « валіть і городіть.» Коли проводились роботи він не був присутній.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав показання про те, що 08.03.2016р.біля 10 год. передзвонив йому голова церковного комітету ОСОБА_17 , та просив допомогти демонтувати пивницю, так як мали класти паркан. Через деякий час він приїхав, на місці був крановщик та кран та ОСОБА_19 , а пізніше приїхала машина ОСОБА_20 , також сказали, що домовились, що крановщик за демонтаж забирає одну плиту, а за дві заплатить по 1000грн. ОСОБА_21 передзвонив касирці ОСОБА_22 і вона приїхала та взяла гроші в сумі 2000грн., як пожертву на церкву. Стверджує ,що він не брав участі в демонтажі,роботи виконували самі водії та стропильщик , які йому не відомі.

Свідок ОСОБА_22 дала суду показання , що 08.03.2016р. вона як церковний касир отримала 2000грн за продані демонтовані плити пивниціі від незнайомого їй водія, дані гроші вона записала в церковну книгу як пожертву, записавши кошти від продажу плит- 2000грн.

Свідок ОСОБА_11 , дав суд показання про те,що 08.03.016р. він в обідню пору йшов до магазину та побачив ,що на другій стороні вулиці заїхав кран . Він підійшов, так як йому було відомо, що мали проводитися роботи по встановленню паркана. Стояв кран та самоскид, зняли три плити, які загрузили на самоскид. На місці були ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , більше не бачив нікого. ОСОБА_6 передзвонив касірці , щоб вона взяла гроші за плити в сумі 2000грн та занесла в книги як пожертву. Він особисто нічого не робив ,тільки спостерігав. Після чого приїхав ОСОБА_9 на тракторі, якого запросив ОСОБА_23 та загорнув яму і вирівняв місце .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 дав суду показання , про, те що 08.03.20016р. він їхав на належному йому тракторові в с.Цуцилів. До нього звернувся ОСОБА_6 щоб допомогти загорнути та розрівняти місце, де стояла пивниця,.бо вони хочуть ставити паркан. Він погодився та розрівняв місце, йому допомагав загортати ОСОБА_6 . Він працював безоплатно.

Свідок ОСОБА_24 дав суду показання, про те що він займався приватизацією зем. ділянки для обслуговування церкви, він спочатку робив документи на приватизацією будівлі, а потім для приватизації зем. Ділянки зокрема для передачі у довічне користування земельної ділянки церкві.

Про події 08.03. 2016р. він не знає так як хворів .Однак ствержує ,що до того вони не могли на протязі 6років погодити межу, відкладали багато раз і була надія що позиція ОСОБА_5 , зміниться але не вийшло. В минулому році сесія сільської ради прийняла рішення про погодження меж без погодження ОСОБА_5 ,. На на земельній комісії був присутній і ОСОБА_5 , при цьому він змучився і сказав добре робіть як знаєте і поїхав.

Виготовляючи документи він стикнувся з тим, що ні в одному документів нема є такого об`єкта як пивниця, яка стояла посередині на межі,на вказаний об`єкт ОСОБА_25 не має документа.

Свідок ОСОБА_26 дав суду показання про те, що є адміністратор церкви с. Цуцилів Надвірнянського району та запевнив , що священик відповідає за моральну та духовну сторону громаду, а за господарську частину відповідає сама громади,в тому числі церковна двадцятка . ОСОБА_6 є старшим братом та відповідальним за господарську частину. Йому відомо що на протязі тривалого часу не можна було вирішити питання встановлення меж. Підтверджує що він був присутній коли виходила земельна комісія та погоджували межі, ОСОБА_5 погодив межі однак зробив свої зауваження. Заперечує будь-які вказівки з його боку щодо знесення споруд, так як це не входить до його обов`язків.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_27 керівник Надвірнянського виробничого відділу ОБТІ, дала показання про те, що 25.09.2000р Надвірнянська ДПІ звернулася до них з листом про оформлення право власності та видачу довідку для відчуження кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ,що в с. Цуцилів Надвірнянського району .18.10.2000р. було виготовлено свідоцтво про право власності за Надвірнянською ОДПІ і 23.10.2000р. видали витяг до нотаріуса на відчуження кафе Калина площею 135 . 5 кв.м. Після чого було оформлено договір міни між Надвірнянською ОДПІ та ОСОБА_5 , предметом договору було кафе ОСОБА_8 площею 135, 5. Після чого 09.12.2002р власник ОСОБА_5 , звернувся про реєстрацію права власності за ним. 23.06 2009р. ОСОБА_5 звернувся за поточною інвентаризацію і заніс акт передачі складений між Надвірнянською ОДПІ та ОСОБА_28 до договору міни про те, що йому було передано підвальне приміщення, металосклад, туалет, тому ними було виготовлено технічний паспорт, де були внесені крім кафе ще і всі господарські приміщення. Одночасно роз`яснено, що він повинен був звернутися в сільську раду за рішенням про визнання права власності на ці приміщення згідно акту. Технічний паспорт це технічна характеристика , а не юридичний документ.

Свідок ОСОБА_29 дав суду показання про те, що приміщення кафе Калина в с. Цуцилів було на балансі Надвірнянської Державної податкової інспекції.З дозволу Надвірнянської райдержадміністрації було дано дозвіл на обмін кафе на будівельний матеріал, від імені ДПІ укладено договір міни 2001-2002 предметом договору було кафе ОСОБА_8 .Стверджує. що на балансі податкової було крім приміщення кафе також металосклад, підвальне приміщення , туалет, тому всі приміщення було ОСОБА_30 на підставі договору міни., ціна зазначена в договору є ціною всіх приміщень.

До договору міни складено акт передачі від 19.11.2002р. де деталізовано майно яке Надвірнянська ДПІ передавала ОСОБА_5 в тому числі приміщення кафе ОСОБА_8 , підвальне приміщення , метало-склад, туалет , тощо. Даний акт він особисто підписував та завіряв печаткою установи.

Опитаний в судовому засідання в якості експерта ОСОБА_31 роз`яснив суду висновок експерта, зазначивши, що згідно постанови слідчого ним проводилась будівельно-технічна еспертиза від 28.10.2016р. На вирішення есперта було поставлено питання- яка завдана матеріальна шкода ОСОБА_5 внаслідок руйнування підвального приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_2 ., Вартість підвального приміщення визначалася витратним підходом. Визначено, що матеріальна шкода становить 64584грн.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_6 доводиться письмовими документами дослідженими в судовом узасіданнні, зокрема:

- протоколом прийнятття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.03.2016р. згідно якого ОСОБА_5 вказав, що 08.03.2016р. близько 13год в АДРЕСА_2 невідома особа шляхом вільного доступу викрали три бетонні панелі розміром 6.30 на 1.20 , бетонні блоки 8 шт. 40см на 70 на 2шт. цегли 1500шт. металеві двері від входу в підвал пошкоджено 8 на 10 м земельної поверхні. ( а.с 88)

- даними протоколом огляду місця події від 08.03.2016р., де об`єктом огляду місця події є господарство, що по АДРЕСА_2 та деталізовано місце вчиненя злочину зокрема виявлено свіжорозрівняний грунт, залишки цегли де зіслів потерпілого знахоилась одноповерхова будівля пивниці.(а.с 89-90)

- даними договору купівлі- продажу земельної діялнки від 12.12.2005р. згідно якого ОСОБА_5 купив земельну ділянку площею 0,1280га для обслуговування приміщення кафе ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 ( а.с. 91)

- даними договору міни від 19.11.2002року укладеного між Навірнянською об`єднаною державною податковою інспекцією та ОСОБА_5 предметом договору міни є кафе ОСОБА_8 загальною площею 135,5 кв.м.,зарестроване в реєстр на праві приватної власності за ОСОБА_5 09.12.2002року.реєстр№ 2( а.с92)

- Даними акту передачі складений про нижче викладене згідно договору №205234 від 19.11.2002р. згідно якого Надвірнянська ОДПІ передала ОСОБА_5 : цегляне приміщення кафе ОСОБА_8 , підвальне приміщення, моноліт цегла, метало- склад,туалт металічний на два очкат тощо.(а.с.93)

- Даними технічного паспорту на громадський будинок кафе Калина АДРЕСА_2 згідно експлікації входить кафе, метл.скла. підвальне приміщення, вбиральня ,колодязь,( а.с 95-96)

- Даними висновку експерта будівельно- технічної екпертизи від 28.10.2016р. за № 281010 та фототаблицею до нього згідно якого матеріальна шкода, що завдана ОСОБА_5 внаслідок руйнування півального приміщення в АДРЕСА_2 ., становить 64 584, 00 грн.( а.с. 105-126)

Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи дії ОСОБА_6 . З точки зору їх правової кваліфікації, суд виходить з наступного.

Самоправство є кримінально караним діянням за умови встановлення трьох ознак: самовільне вчинення будь-яких дій, оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою, заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадянським інтересам або інтересам власника.

Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами. При цьому, дійсне право - це право, що належить особі в силу закону, договору чи іншої підстави. Уявним ( передбачуваним) є право, яке в дійсності особі не належить, але вона помилково вважає, що має це право.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 володіючи уявним правом зокрема наділений правом знесення підвального приміщення та встановлення паркану яке в дійсності йому не належить, але помилково вважаючи, що має на це право, вважаючи що власник господарської будівлі вісутній ,оскільки мав інформацію що в потерпілого не має документів на право власності на даний об`єкт, поза встановленим законом порядком реалізував це уявне для нього право незаконними методом, знісши підвальне приміщення та розпорядився будівельними матеріалами.

Ця обставина підтверджується обвинуваченим, який в судовому засідання показав,що він виконував рішення громади села на знесення підвального приміщення яке заважало на протязі тривалогочасу для встановленння паркану, показами потерпілого ОСОБА_5 який ствердив, що заперечував будь- які дій щодо його майна, напротязі тривалого часу, даний об`єкт знаходиться частину на належній йому ділянці, за даний об`єкт він заплатив при укладенні договору міни і саме ним він користувався на протязі тривалого часу.

Таким чином, оскільки умисел ОСОБА_6 був направлений саме на порушення встановленого порядку реалізації своїх передбачуваних прав, а не на заволодіння чужим майном, то суд вважає, що ОСОБА_6 вчинив самоправство, а не будь-який інший злочин проти власності, як про те зазначав в судовому засіданні потерпілий

Водночас, в статті 21 Конституції України зазначено, що права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними.

Суд вважає, що протизаконними діями ОСОБА_6 були порушені права потерпілого ОСОБА_5 , як власника земельної ділянки ,власника комплексу та користувача майна, яке знаходилося на цій земельній ділянці, оскільки частина його була самовільно знищена, чим заподіяно потерпілому значної шкоди.

При цьому суд звертає увагу ,що мотиви вчинення самовправних дій зокрема інтереси громади на кваліфікацію дій не впливають, однак можуть враховуватись при призначеенні покарання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_32 в частині не визнання ним своє вини у вчиненні самоуправства зокрема що рішеня про знесення було прийняте громадою,а він тільки виконував в інтересах громади, а також те,що потерпілий фактично погодився із знесення підвального приміщенням та те, що він сумлінно помилявся у законності своїх дій, зокрема те, що вказане майно не належить потерпілому, є безгосподарним спростовуються і його винуватість у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими в сукупності та належно оціненими в судовому засіданні докази, які узгоджується між собою, відповідають показанням потерпілого, свідкам, письмовим ддокументам а тому відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження обвинуваченого та сторони захисту про те, що обвинувачений не вчиняв самовправства є безпідставним, не відповідають фактичним обставинам справи і дані ним з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене діяння. Крім того розглядаються судом лише, як версія захисту, котра беззаперечно спростовується дослідженими судом доказами.

Так посилання обвинуваченого та сторони захисту на те, що обвинувачений не вчиняв будь- яких дій, а тільки був на місці та спостерігав спростовуються показанням свідків ОСОБА_33 про те, що саме ОСОБА_6 зателефонував та повідомив про те, що має намір ставити паркан і уточняв відносно належності пивниці, показанням свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що саме ОСОБА_6 зателефонував до нього та попросив допомогти в демонтуванні підвалу та саме ОСОБА_6 зателефонував до касирки щоб вона прийшла і взяла гроші за панелі, показанням свідка ОСОБА_9 який підтвердив, що обвинувачний зателефонував та попросив допомогти закинути яму та розрівняти місце підвалку,а пізніше допомагав йому розрівнювати .

Твердження обвинуваченого та сторони захисту про те що потерпілий погодився на земельній комісї із встановленими межами які проходили посередині пивниці та фактичного погодився із знесенням об`єкта не відповідає дійсності, так як потерпілий чітко вказанав що погодив межі, однак написав резюме про те,що на спірній земельній ділянці є його майно і він заперечує щодо вчинненя будь- яких з ним та виклив свої умови, а також оспорюваність таких дій підверджується цивільним позовом та заявою про вчинення злочину.

Суд не бере до уваги позицію обвинуваченого та сторони захисту, що права потепілого не порушені так як вказаний об`єкт не є його власністю, оскільки факт власності та належного користування об`єктом підтверджується договором міни, актом передачі до нього, показанням свідка ОСОБА_29 про те, що передавався комплекс куди входило і підвальне приміщення, крім того вказаний об`єкт знаходиться частковго на належній потерілому земельній ділянці .

Будь яких підтверджуючих документів про безгосподарність об`єкта чи належність іншій особі стороною захисту суду не надано.

У відповідності до ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку. Належними доказами є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, втановленому цим Кодексом.

Враховуючи , що висновок експерта отриманий у спосіб передбачений нормами КПК України пістав для визнання його недопустимим з підстав запереченння стороною захисту суми встановлених збитків у суда не має. Крім того суд звертає увагу, що стороною захисту ставлячи підсумів завдання значної шкоди та неправильнісь проведення експертизи не заявлялось клопотань про призначення повторної, додаткової чи комісійної еспертиз.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизував їх, наполягає на них.

Особливо слід зазначити, що вищевказані покази потерпілого та свідків є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження, а тому суд вважає їх достовірними.

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись обєктивним і неупердженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обовязків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Невизнання вини обвинуваченим ,а також твердженння сторони засхисту ,що обвинувачений сумлінно помилявся у законності своїх дій суд оцінює критично, як обраний спосіб захисту, переслідуючий мету уникнення відповідальності за скоєне та відповідно, помякшити покарання.

Також суд звертає увагу ,що в судовому засіанні не здобуто доказів винуватості інших осіб у вчинені даного злочину як це зазначив потерпілий.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_34 у вчиненні злочину.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст.356 КК Укараїни оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у самоправстві, тобто самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчиненні будь- яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, в результаті чого була заподіяна значна шкода інтересам власника.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до норм КПК є невеликої тяжкості, особу винної, зокрема те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, його похилий вік, він є пенсіонером, на обліку в лікаря нарколога нарколога та психіатра не перебуває.

По місцю постійного проживання обвинувачений ОСОБА_6 , характеризується позитивно

Обставини, що помякшують покарання судом не встановлено.

До обставин що обтяжують покарання суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілого відносно покарання який просить покарати обвинуваченого у суворій відповвідності із законом, особу винного, мотиви вчинення злочину суд прийшов до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді штрафу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , про стягнення матеріальної шкоди в сумі 64 584грн., сплачених судових витрат в сумі 4200 та моральної шкоди в сумі 15000 грн. підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки матеріальна шкода, що завдана потерпілому ОСОБА_5 внаслідок руйнування підвального приміщення становить 64584,00грн та підтверджена висновком експерта від 28.10. 2016 р. , який стороною захисту не спростований а також слід стягнути сплачені потерпілим судові витрати в сумі 4200грн . за проведенення експертизи.

Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням душевних страждань яких зазнав потерпілий у зв`язку із знищенням його майна виходячи з принципів співмірності, справедливості, розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_17 в рахунок моральної шкоди 1000 грн., задовольнивши, таким чином, позов частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят грн.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 64584 грн.00 коп. завданого матеріального збитку, 4600 судових витрат та 1000 грн. моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1