Справа № 567/1181/16-к
УХВАЛА
21.03.2017 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України

встановив:
в провадженні Острозького районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 подали клопотання про зміну обвинуваченому обраного щодо нього запобіжного заходу у виді утримання під вартою та просять змінити його на домашній арешт, мотивуючи клопотання тим, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу відсутні, а сам ОСОБА_5 має постійне місце проживання, проживає з дружиною та зобов`язується з`являтись на судові засідання. Крім того, ОСОБА_5 вказує, що за час перебування в СІ погіршився його стан здоров"я.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотань заперечив, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та просить в задоволенні клопотань відмовити.

Суд, заслухавши клопопотання та думку учасників судового розгляду, оцінивши всі обставини відносно особи обвинуваченого, вважає, що клопотання задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Під час досудового розслідування 21.10.2016 року щодо ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому ухвалою суду від 08.02.2017р. було продовжено.

При обранні запобіжного заходу було враховано, що ОСОБА_5 може ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Судом встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого було обрано у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, раніше неодноразово судимий, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто на існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому мають бути наведені підстави для зміни запобіжного заходу.

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу не змінились, будь-яких доказів про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України, ні обвинувачений, ні захисник на підтвердження своєї позиції не надали. Посилання захисника про наявність у ОСОБА_5 дружини та постійного місця проживання не свідчить про зменшення ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий 13.11.1997 року Ратнівський районним судом Волинської області за ч.2, 3 ст.140, ч.3 ст.81 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України умовно з іспитовим строком 2 роки, 16.09.1998 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч.1 ст.215-3 КК України з застосуванням ст. 43 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, 30.09.2002 року Ковельський міським судом Волинської області за ч.3 ст. 289, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді 10 років 3 місяців позбавлення волі, 12.03.2015 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді 850 гривень штрафу, 06.11.2015 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку 3 роки, а також ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі таких, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинння яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, та виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Крім того, на даний час докази в судовому засіданні в повному обсязі не перевірені, свідок, на допиті якої наполягає сторона обвинувачення, на даний час не допитана, що дає суду підстави вважати про можливість незаконного впливу на неї зі сторони обвинуваченого у разі перебування останнього на свободі.

Наведені обставини свідчать, що ризики враховані слідчим суддею під час обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшились та станом на сьогоднішній день не встановлено, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам.

Матеріали кримінального провадження, свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, що унеможливлює застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, встановлені ризики не зменшились, що виключає можливість зміни обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 369-372 КПК України, -

ухвалив:
в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1