Ухвала
іменем україни

25 січня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вироку та ухвали щодо нього в касаційному порядку. При цьому ОСОБА_4 заявив клопотання про поновлення строку на оскарження цих рішень у касаційному порядку, у зв`язку з тим, що можливість отримання кваліфікованої юридичної допомоги йому була надана лише 15 липня 2016 року, а самостійно подані ним скарги поверталися із-за неправильно складеної форми.
Перевіривши матеріали провадження за скаргою, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про доведеність того чи іншого доказу.
Статтею 438 КПК установлено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах зокрема через неповноту слідства, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, суд касаційної інстанції не вправі скасувати або змінити оскаржуване рішення, а виходить з обставин, установлених судом.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання. У межах цього строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте вимог зазначеної статті не дотримався, указаних в ухвалі недоліків не усунув. Тому колегія суддів 26 жовтня 2015 року повернула касаційну скаргу ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Засуджений вкотре поза межами строку на касаційне оскарження звернувся з касаційною скаргою, в якій посилається на неповноту судового розгляду, заперечує правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено. Також у скарзі не наведено обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК. А відтак, й цю скаргу також подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Проте подана ОСОБА_4 касаційна скарга з клопотанням про поновлення касаційного строку не містить обґрунтованих підстав для цього. Посилання засудженого на те, що він не мав правової допомоги, а можливість отримати кваліфіковану юридичну допомогу надано лише у липні 2016 року, як на підставу для поновлення строків, не можна визнати прийнятними, оскільки за матеріалами провадження за скаргою встановлено, що під час судового й апеляційного розгляду інтереси засудженого представляв захисник ОСОБА_5 .
Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців із дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, у клопотанні не наведено.
За таких обставин суд касаційної інстанції не знаходить підстав для поновлення засудженому строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3