Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4067/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2017 Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0000288, яке надійшло від прокурора ОСОБА_3 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, картка платника податків НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
22.01.2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 разом із невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), перебували поблизу зупинки громадського транспорту «Мостицька», що навпроти будинку № 21 по вул. Вишгородська в м. Києві, де звернули свою увагу на раніше їм незнайомого ОСОБА_5 , який в цей час йшов по тротуару на зустріч останнім.
В цей час, у ОСОБА_4 та невстановленої особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 , після чого останні вступили між собою у злочинну змову.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) підійшла до ОСОБА_5 та висловила вимогу передати мобільний телефон для здійснення дзвінка.
ОСОБА_4 в цей час, діючи спільно, стояв поруч тим самим висловлював підтримку дій невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) і готовність прийти на допомогу з метою подолання опору потерпілого та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб, попередити про це останню.
На пропозицію щодо передачі мобільного телефону ОСОБА_5 відмовився. Після чого, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), висловила погрозу застосування насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме почав демонструвати кулак своєї правої руки та вимагати від ОСОБА_5 передати мобільний телефон.
А ОСОБА_4 в продовження своїх злочинних дій, в цей час, стояв поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб, попередити про це невстановлену особу (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження).
В подальшому, ОСОБА_5 , сприймаючи погрози невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) за реальні, передав останній мобільний телефон «Lenovo A1000» чорного кольору, вартістю 1013 гривень, 33 копійки, в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «Лайф», вартістю 30 гривень, грошових коштів на рахунку якої не було.
Після чого, ОСОБА_4 та невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1043 гривень 33 копійки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно 22.01.2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, він разом із своїм знайомим перебував біля зупинки громадського транспорту «Мостицька», що навпроти будинку № 21 по вул. Вишгородська в м. Києві. Там, вони звернули увагу на раніше не знайомого їм ОСОБА_5 , який в цей час йшов по тротуару на зустріч їм. У цей час вони домовились між собою пограбувати даного хлопця. Реалізуючи задумане його знайомий підійшов до ОСОБА_5 та висловив вимогу передати мобільний телефон для здійснення дзвінка. Він у цей час, діючи спільно, стояв поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб, попередити про це останнього. Потерпілий відмовив передати свій мобільний телефон після цього його знайомий висловив погрозу застосування насильства та почав демонструвати кулак та вимагати від ОСОБА_5 передати мобільний телефон, а він продовжував стояти поруч та спостерігати за навколишньою обстановкою. Під примусом потерпілий передав свій мобільний телефон «Lenovo A1000» чорного кольору і вони викравши його пішли з місця вчинення злочину.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному злочині, визнання ним кваліфікації його дій, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються за згодою учасників судового розгляду суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам, викладеним в його обвинуваченні і ним не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

Таким чином, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаними із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, та обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, яка передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений ч.2 ст.186 КК України на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів. З урахуванням тяжкості злочину, обставин справи та особу обвинуваченого, зокрема, що обвинувачений щиро покаявся, запевнив, що у майбутньому не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень, позицію прокурора, яка орієнтувала суд на застосування положень ст.75 КК України та просила звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.

Питання щодо долі речових доказів вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експерта у розмірі 263 грн. 88 коп.

Згідно ст.100 КПК України речові докази майно, яке викрав ОСОБА_4 у потерпілого ОСОБА_5 і, яке збергається у камері схову Подільського УП ГУ НП у м.Києві повернути ОСОБА_5 ; СД диск, який зберігається у матеріалах прокурора залишити зберігати там же.

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.

СуддяОСОБА_1