Справа № 573/706/17
Номер провадження 1-кп/573/78/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 лютого 2017 року за №0000120, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта 7 класів, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,

за ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 лютого 2017 року у ОСОБА_4 виник умисел на незаконну порубку дерев поблизу р. Сейм у лісосмузі, що на території Рижівської сільської ради Білопільського району. При цьому ОСОБА_4 було достовірно відомо, що вздовж р. Сейм у межах сільської ради розташований заказник місцевого значення, який охороняється.

Реалізуючи задумане, 22 лютого 2017 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прибув до раніше знайомого йому ОСОБА_6 , жителя с. Рижівка Білопільського району та, не повідомивши про свої злочинні наміри, попросив у останнього коня та сани в користування на деякий час.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 взяв у себе вдома бензопилу марки «Ворскла» ПМЗ 5245 та поїхав до лісу, який перебуває у постійному користуванні ДП «Сумське лісове господарство», розташованого поблизу с. Рижівка Білопільського району, де знаходиться територія загальнозоологічного заказника місцевого значення «Бобровий», створеного відповідно до рішення Сумської обласної ради від 23 грудня 1981 року №609 (охоронне зобов`язання №21 від 19 грудня 2002 року), який знаходиться в межах території Рижівськї сільської ради Білопільського району Сумської області.

Прибувши на територію заказника квартал 85 виділ 25, ОСОБА_4 незаконно, за допомогою бензопили спиляв шість сироростучих дерев різних порід, а саме: клен діаметром 30 см, клен діаметром 14 см, клен діаметром 13 см, ясен діаметром 10 см, грушу діаметром 13 см, та грушу діаметром 12 см.

Внаслідок самовільної порубки дерев на території загальнозоологічного заказника місцевого значення, ОСОБА_4 заподіяв навколишньому природному середовищу матеріальні збитки у розмірі згідно з розрахунком Державної екологічної інспекції в Сумській області, проведеним відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», у сумі 2 766 грн.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільно небезпечний характер, свідомо допускав настання суспільно небезпечних наслідків та передбачав можливість їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, зокрема підтвердив, що 22 лютого 2017 року вирішив напиляти дерев у лісосмузі, поблизу р. Сейм, що на території Рижівської сільської ради Білопільського району. Того ж дня, о 09 годині він попросив у свого знайомого ОСОБА_6 у користування на деякий час коня та сани, при цьому він не повідомив останнього про свої намір . Після цього, взяв вдома бензопилу «Ворскла» і поїхав до лісу, де спиляв шість сироростучих дерев, а саме: три клена, ясен та дві груші. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що йому було відомо, що вздовж р. Сейм розташований заказник місцевого значення, так як на в`їзді до нього було розміщена відповідна інформація.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 246 КК України як незаконна порубка дерев на території природно заповідного фонду.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує наступне.

Ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі відповідальність обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який задовільно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не працює, не одружений (а. с. 41-46).

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, за ст. 246 КК України, у виді обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні, в інтересах держави в особі Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області заявив до ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки лісу у сумі 2 766 грн., який підтримав позивач, подавши відповідну письмову заяву та повністю визнав обвинувачений.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності з положеннями ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

Положення п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України передбачають, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

В силу ст. 107 ЛК України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно зі ст. ст. 68 і 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України та в повному обсязі. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди.

Судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого навколишньому природному середовищу завдано матеріальних збитків у розмірі, визначеному відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року №541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», у сумі 2 766 грн. 00 коп. (а. с. 50), які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь Рижівської сільської ради Білопільського району Сумській області.

На підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази:

- кобилу гнідої масті та металеві сани, які зберігаються у власника ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , залишити останньому як власнику;

- деревину кількості 1,5 та 0,5 складометрів, яка знаходиться на зберіганні у майстра лісу ДП «Сумське лісове господарство» ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , повернути володільцю - ДП «Сумське лісове господарство»;

- бензопилу марки «Ворскла» ПМЗ 5245, яка є речовим доказом у кримінальному провадженні і знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Білопільського відділення поліції за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Соборна, 76, конфіскувати (а. с. 47-49).

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Рижівськї сільської ради Білопільського району Сумської області 2 766 (дві тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 00 копійок.

Речові докази

- кобилу гнідої масті та металеві сани залишити ОСОБА_6 ;

- деревину кількості 1,5 та 0,5 складометрів, яка знаходиться на зберіганні у майстра лісу ДП «Сумське лісове господарство» залишити ДП «Сумське лісове господарство»;

- бензопилу марки «Ворскла» ПМЗ 5245 конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: