АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000025 від 05.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, було задоволено частково клопотання детектива Національного бюро першого відділу детективів третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке вилучено 15.03.2017 р. при особистому обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді заступника начальника Могилів-Подільського МРВ Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області, а саме на:

- мобільний телефон Самсунг ІМЕІ № НОМЕР_1 sn RF НОМЕР_2 із карткою оператора «Київстар»;
- мобільний телефон Самсунг GT-E11170 SSN E1170GSMH з карткою оператора «МТС»;
- картка пам`яті (флеш накопичувач) Transcend 16 GB чорного кольору;
- ключ автомобільний (1 шт.) та брелок автомобільної сигналізації з написом «Eaglemasster» (1 шт.);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , на автомобіль KIA Cerato.
- пластикова картка Київстар до сім-картки № НОМЕР_5 ;
- аркуші паперу з чорновими записами 2 шт.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що підозра оголошена ОСОБА_6 є необґрунтована, оскільки зміст повідомлення про підозру не відповідає дійсності та матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження вчинення інкримінованого злочину.

Зазначає, що розгляд клопотання було здійснено з порушенням строків, визначених ст. 171 КПК України.

Крім того звертає увагу на те, що майно на яке накладено арешт не має жодного відношення до інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

Одночасно автор апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, оскільки ухвалу суду було постановлено без повідомлення та участі підозрюваного та захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 23.03.2017 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та детектив не дотрималися.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, в провадженні Національного антикорупційного бюро України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000025 від 05.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

16.03.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, тобто у одержанні службовою особою, що займає відповідальне становище неправомірної вигоди в особливо великих розмірах для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

21.03.2017 року детектив Національного бюро першого відділу детективів третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке вилучено 15.03.2017 р. при особистому обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді заступника начальника Могилів-Подільського МРВ Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області, перелічене в клопотанні з посиланням на те, що метою арешту є забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів.

23.03.2017 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва клопотання детектива задоволено частково та накладено арешт на майно.

Разом з тим, виходячи з встановлених органом досудового розслідування обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового та передчасного висновку про необхідність накласти арешт на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, в ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

При цьому посилання слідчого судді на ч. 1 ст. 170 КПК України, як на підставу для накладення арешту на майно, з огляду на те, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивовано, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання детектива про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя накладаючи арешт на майно не встановив обставин за якими мета викладена у клопотанні детектива, а саме накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів підтверджуються та співвідноситься з матеріалами справи, отже на час розгляду клопотання детектива та накладення арешту на майно у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, ухвала слідчого судді щодо накладення арешту на майно винесена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вилучені у підозрюваного речі, мають важливе доказове значення для кримінального провадження, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, детектив в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні про накладення арешту на майно, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні детектива, правової підстави для накладення арешту на майно.

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя суду першої інстанції, в постановленій ним ухвалі, вказав, що майно підлягає арешту з метою збереження доказів, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту.

Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, яке належить ОСОБА_6 є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно має до розслідуваного кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Отже, враховуючи, що за матеріалами клопотання відсутні достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, то наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна, взагалі спростовується. Зокрема, слід зазначити, що слідчий суддя жодним чином не проаналізував підстав арешту майна, його завдань та наслідків для конкретної особи, обмежившись лише посиланням на норми КПК України, що є грубим порушенням процесуальних норм та прав власності гарантованих законом.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 173 КПК України, не врахував співрозмірність обмеження права особи користуватися майном, що на думку колегії суддів, призвело до надмірного та необґрунтованого обмеження прав власності.

Крім цього, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання детектива.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання слідчого може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Зокрема відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно може сховати, знищити чи пошкодити майно.

В будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.

Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання детектива про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав. Таким чином, як вважає колегія суддів, розгляд клопотання детектива було проведено з порушенням права власника майна на захист.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді місцевого суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання детектива, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000025 від 05.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, якою було задоволено частково клопотання детектива Національного бюро першого відділу детективів третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про арешт майна та накладено арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке вилучено 15.03.2017 р. при особистому обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді заступника начальника Могилів-Подільського МРВ Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області, а саме на:

- мобільний телефон Самсунг ІМЕІ № НОМЕР_1 sn RF НОМЕР_2 із карткою оператора "Київстар";
- мобільний телефон Самсунг GT-E11170 SSN E1170GSMH з карткою оператора "МТС";
- картка пам`яті (флеш накопичувач) Transcend 16 GB чорного кольору;
- ключ автомобільний (1 шт.) та брелок автомобільної сигналізації з написом "Eaglemasster" (1 шт.);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , на автомобіль KIA Cerato;
- пластикова картка Київстар до сім-картки № НОМЕР_5 ;
- аркуші паперу з чорновими записами 2 шт. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання детектива Національного бюро першого відділу детективів третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, яке вилучено 15.03.2017 р. при особистому обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді заступника начальника Могилів-Подільського МРВ Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області, а саме на:
- службове посвідчення Служби безпеки України серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 в чохлі чорного кольору;
- магнітну картку білого кольору з написом "№253";
- мобільний телефон Самсунг ІМЕІ № НОМЕР_1 sn RF НОМЕР_2 із карткою оператора "Київстар";
- мобільний телефон Самсунг GT-E11170 SSN E1170GSMH з карткою оператора "МТС";
- картка пам`яті (флеш накопичувач) Transcend 16 GB чорного кольору;
- зв`язка ключів 2 шт., ключ 1 шт.;
- зв`язка ключів 3 шт. та 2 магнітних замки-брелки синього та жовтого кольорів;
- ключ 1 шт., зв`язка ключів 4 шт.;
- жетон металевий з написом "ЗС України", "Б-011570";
- печатка металева з написом "УСБУ у Вінницькій області №250";
- ключ автомобільний (1 шт.) та брелок автомобільної сигналізації з написом "Eaglemasster" (1 шт.);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , на автомобіль KIA Cerato;
- паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 ;
- картка платника податків на ім`я ОСОБА_6 на 1 арк.;
- посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 в поліетиленовій обкладинці;
- картка Master Card № НОМЕР_9 з написом " ОСОБА_11 " Ощадбанку;
- картка Visa Укргазбанку № НОМЕР_10 на ім`я " ОСОБА_11 ";
- дисконтна картка аптеки Конекс;
- пластикова картка Київстар до сім-картки № НОМЕР_5 ;
- візитна картка УСБУ на ім`я ОСОБА_6 5 шт.;
- аркуші паперу з чорновими записами 2 шт., відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 и б а к