печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ НПУкраїни ,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого ГСУ НПУ щодо нездійснення процесуальних дій визначених КПК України та просить скасувати постанову слідчого у кримінальному провадженні № 0000163 від 22.05.2017р. про відмову в задоволенні клопотання від 2.02.2017 про допит свідка. В судовому засыданні скаргу підтримала.

Слідчий не з"явився.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Встановлено, що у провадженні ГСУ НП України перебуває кримінальне провадження № 0000163

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого із клопотанням 2.02.2017р. про допит свідка.

Постановою слідчого ОСОБА_5 від 22.05.2017р відмовлено в задоволенні клопотання.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положеннями ст. 93 КПК України визначається, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

При цьому, докази повинні бути належними та допустимими(ст. 92 КПК України).

На момент розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що постанова слідчого ГСУ НП України від 22.05.2017р. про відмову в задоволенні клопотання не підлягає скасуванню , оскільки винесена з дотриманням вимогст.2, 221,110 КПК України .

Крім того, відповідно до ч. 4ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

А відтак, необхідності вчинення такої слідчої дії слідчий суддя не вбачає.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ НПУкраїни .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1