АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/465/17 Справа № 711/2524/17 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

представника Черкаської ВК (№ 62) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_7 , 1988 року народження, уродженцю м. Сміла Черкаської області, громадянину України, не одружений, освіта середня, раніше судимому:

- 20.03.2014 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком - 2 роки;

- 22.12.2014 р. Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.03.2014 у виді 1 року позбавлення волі та призначено відбуття 5 років позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 31.03.2017 р. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що він станом на 19.03.2017 фактично відбув дві третини призначеного судом покарання, характеризується позитивно, працевлаштований на промисловій зоні установи, навчається у навчальному центрі Черкаської виправної колонії № 62 на електрозварювальника, підтримує соціальні зв`язки з рідними та друзями, а тому вважає за необхідне звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування ст. 81 КК України.

Ухвалу суд мотивував тим, що згідно з характеристикою від 10.04.2017 р. ОСОБА_7 за час утримання в СІЗО м. Черкаси допускав порушення режиму утримання, за що мав 5 стягнень, визначених правами начальника СІЗО, які на даний час знято та погашено в установленому законом порядку. В Черкаській ВК № 62 відбуває покарання з 04.11.2015, де характеризується негативно. Встановлених правил поведінки та розкладу дня установи дотримується лише під контролем з боку персоналу установи, допускає порушення вимог режиму відбування покарання, за що має 2 стягнення, які на даний час знято та погашено в установленому законом порядку. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але належні висновки для себе робить не завжди. З 25.12.2015 по 02.03.2016 вибував з установи до лікувального закладу при ВК № 73 Житомирської області. За час перебування на лікуванні теж мав одне стягнення за порушення локалізації, яке на даний час знято та погашено в установленому законом порядку. Крім того, з 05.05.2016 працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться задовільно, заохочень не має. За характером брехливий та хитрий. У відношенні до представників адміністрації установи стриманий, не щирий. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але належні висновки для себе робить не завжди. Із 2016 року приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу за напрямком «Професія». В колективі засуджених вживається, не конфліктує, підтримує рівні стосунки, товаришує із засудженими переважно негативної спрямованості. Вказує, що засуджений ОСОБА_7 не навів будь-яких обставин, які б свідчили про те, що він своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та його виправлення настало раніше строку, визначеного вироком суду.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2017 року та застосувати щодо нього положення ст. 81 КК України, замінивши невідбуте покарання в виді позбавлення волі на умовно-дострокове звільнення.

Свої вимоги засуджений мотивує тим, що пріоритетною вимогою в застосуванні положень ст. 81 КК України є досягнення засудженим суспільної безпечності. Тому, вказує апелянт, враховуючи, що він не становить загрози для суспільства, подальше його відбування покарання є недоцільним й наявні всі підстави для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Зазначає, що працює півтора роки електрозварником в цеху № 1; виконує встановлені правила, розклад дня установи й доведену норму виробітку; у відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, стриманий, доброзичливий та врівноважений; на заходи виховного впливу реагує правильно; приймає участь у програмі диференційованого вихованого впливу за напрямком «Професія»; серед засуджених не конфліктує, підтримує добрі, рівні стосунки, веде здоровий спосіб життя.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, які в ній наведені.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вбачаючи її законною та обґрунтованою.

Представник Черкаської ВК-62 також заперечив, вказавши, що, на думку адміністрації колонії, ОСОБА_7 не довів своє виправлення на даний час.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Обґрунтованість цього підтверджується відповідним змістом характеристики засудженого ОСОБА_9 від 10.04.2017 р., затвердженої начальником установи начальником арештного дому Черкаської ВК - 62 ОСОБА_10 , згідно з якою засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а. с. 8-9).

Тому твердження апелянта щодо досягнення мети покарання колегія суддів вбачає необґрунтованим, оскільки не досягнуто виправного та превентивного впливу на засудженого, що є основними цілями застосування до особи покарання, та змін його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Колегія суддів враховує, що поведінка засудженого, яка вказує на його виправлення, має бути стабільною в ході всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу.

Посилання засудженого на окремі позитивні риси свого характеру, про які він зазначає в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає такими, які істотно впливають на рішення щодо умовно-дострокового звільнення, враховуючи, що адміністрацією виправної колонії ОСОБА_7 характеризується за характером як брехливий та хитрий, у відношенні до представників адміністрації установи стриманий та нещирий.

Таким чином, незважаючи на наявність формальної підстави для умовно-дострокового звільнення, зокрема факту відбуття певної мінімальної частини призначеного судом строку покарання, відсутньою є фактична підстава, а саме стала тенденція засудженого до виправлення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :