АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/1028/15-к Суддя 1 інстанції Леонідова
Номер провадження 11-кп/774/92/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451 від 22 червня 2015 року та за № 0000619 від 13 серпня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачена ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5
потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , просив вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
В зміненій апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену від покарання з випробувальним строком.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, з урахуванням уточнень від 01.12.2015, захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , не заперечуючи її винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, вважає, що суд призначив покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Також, на думку захисника, суд не врахував, що ОСОБА_6 повністю визнала свою вину, щиро кається, за місцем роботи характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Окрім того, захисник вказує на порушення права обвинуваченої на захист, посилаючись на те, що провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, оскільки судом не врахований факт знаходження обвинуваченої з 2009 по 2010 роки на психіатричному обліку з діагнозом: психоорганічний синдром, астенічний варіант складного ґенезу, а зняття її з обліку мало місце як особи, що не зверталася за допомогою, та у провадженні з цих підстав щодо обвинуваченої не проведено судовопсихіатричну експертизу.
Вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від06 жовтня 2015 рокуОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. Цим вироком вирішено долю речових доказів.
За встановлених у вироку обставин, ОСОБА_6 з 2010 року неофіційно, без укладання трудового договору, працювала продавцем в магазині «Граніт сервіс» приватного підприємця ОСОБА_12 , розташованого в будинку побуту на АДРЕСА_2 , якою надавалися, в тому числі, послуги щодо виготовлення різноманітних предметів ритуального характеру.

В період з 13 березня по 07 травня 2014 року, вона, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою незаконно збагачення, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовив ОСОБА_13 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 1390,00 грн.

04 липня 2014 року близько 12 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_14 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 3100,00 грн.

В період з 12 серпня 2014 по 27 березня 2015 р.р. вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовили ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , заволоділа їхніми грошовими коштами на загальну суму 3650,00 грн.

27 листопада 2014 року близько 09 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_17 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 4101,00 грн.

В період з 22 грудня 2014 по 05 січня 2015 р.р. вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_10 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 3550,00 грн.

В період з 24 грудня 2014 по 26 лютого 2015 р.р. вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_18 заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 4150,00 грн.

10 січня 2015 року близько 10 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовив ОСОБА_19 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 3650,00 грн.

14 січня 2015 року близько 10 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовив ОСОБА_11 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 3000,00 грн.

В період з 24 січня по 11 лютого 2015 року вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_20 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 930,00 грн.

В період з 31 січня по 04 лютого 2015 року вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовив ОСОБА_8 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 3000,00 грн.

06 лютого 2015 року близько 11 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_21 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 4200,00 грн.

11 лютого 2015 року близько 09 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_9 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 2800,00 грн.

В період з 27 лютого по 12 червня 2015 року вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_22 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 1310,00 грн.

04 березня 2015 року близько 10 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовив ОСОБА_23 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 2300,00 грн.

16 березня 2015 року близько 10 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_24 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 2480,00 грн.

27 березня 2015 року близько 15 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_25 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 400,00 грн.

30 березня 2015 року близько 10 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовив ОСОБА_26 , заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 2950,00 грн.

01 квітня 2015 року близько 13 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_27 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 2460,00 грн.

В період з 01 квітня по 03 червня 2015 року вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_28 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 2200,00 грн.

Приблизно 15 квітня 2015 року у першій половині дня вона повторно, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння майном, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей з ОСОБА_12 , заволоділа двома пам`ятниками, які були виготовлені останньою, на загальну суму 7700,00 грн.

30 квітня 2015 року близько 13 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_29 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 4000,00 грн.

Наприкінці травня місяця 2015 року близько 13 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_30 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 2500,00 грн.

В період з 05 червня по 15 червня 2015 року вона повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_31 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 1600,00 грн.

08 червня 2015 року близько 11 год. 00 хв. вона, перебуваючи на робочому місці у магазині «Граніт сервіс», повторно, шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей щодо виготовлення предметів ритуального характеру, які замовила ОСОБА_32 , заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 600,00 грн.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали викладені в зміненій апеляційній скарзі вимоги та просили вирок змінити в частині призначеного покарання, звільнивши обвинувачену від його відбування з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.
Прокурор вважав, що вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підтримали апеляційну скаргу захисника, а потерпілі ОСОБА_33 та ОСОБА_10 при вирішені скарги покладались на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 , правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а також не оспорюються в поданій апеляційній скарзі, тому, згідно з ч. 2 ст. 394, ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про порушення права обвинуваченої на захист, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, у кримінальному провадженні обов`язкова участь захисника забезпечується щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, сліпі, глухі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад забезпечується обов`язкова участь захисника. До осіб, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист законодавець відносить, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом під час проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду, у відповідності до ст. 345 КПК України, обвинуваченій ОСОБА_6 повідомлено і роз`яснено її права та обов`язки, в тому числі право на захист, а також право заявляти клопотання (а.п. 80, 88-90, 132-135 т.1).

Разом з цим, під час судового розгляду обвинуваченою було подано заяву про розгляд кримінального провадження без участі захисника, при цьому будь-яких інших клопотань з приводу забезпечення права на захист або ж призначення експертизи щодо її психічного стану, ОСОБА_6 не заявляла.
Також, в матеріалах провадження відсутні відомості на підтвердження того, що обвинувачена на час вчинення інкримінованих злочинів та судового розгляду хворіла на психічні захворювання або мала психічні вади, натомість наявні докази, які це спростовують.
Так, з довідки, виданої КЗ «Широківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» 21 липня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та за медичною допомогою не зверталася (а.п. 160 т. 1).
При цьому, про перебування ОСОБА_34 ( ОСОБА_6 ) з 2009 по 2010 роки на психіатричному обліку з діагнозом: психоорганічний синдром, астенічний варіант складного ґенезу, суд обвинуваченою повідомлено не було, а довідка, видана поліклінічним відділенням КЗ «Широківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» 20 жовтня 2015 року, яка підтверджує факт перебування ОСОБА_6 на психіатричному обліку та зняття її з обліку, надана стороною захисту лише під час подання апеляційної скарги (а.п. 240 т. 1).
Отже, жодних об`єктивних відомостей про наявність у обвинуваченої ОСОБА_6 на час судового провадження в суді першої інстанції психічних вад, які б обмежували її здатність брати участь у судових засіданнях із самостійним здійсненням свого захисту, та відповідно до ст. 52 КПК України, вимагали обов`язкової участі захисника, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Також, на переконання колегії суддів, безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з не проведенням судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_6 .
Так, відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Разом з тим, п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України встановлює обов`язок суду звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану обвинуваченого за наявності відомостей, що викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності обвинуваченого незалежно від наявності клопотання, якщо під час судового розгляду встановлені обставини, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що на час судового провадження відомості про особу обвинуваченої, а також її поведінка не давали підстав для сумнівів щодо її осудності або обмеженої осудності, а обвинувачена не зверталася з клопотанням про проведення щодо неї судово-психіатричної експертизи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для її призначення.
Окрім цього, під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції сторона захисту вищенаведені доводи скарги не підтримала.
Отже, на переконання колегії суддів, судове провадження в частині забезпечення права обвинуваченої на захист здійснено з дотриманням кримінального процесуального закону й доводи апеляційної скарги захисника щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону через незабезпечення її права на захист не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Перевіряючи доводи скарги захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої внаслідок суворості, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На виконання вказаних вимог закону, обираючи вид та міру покарання, які необхідно призначити ОСОБА_6 за вчинення інкримінованих злочинів, суд урахував їх тяжкість, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Так, суд узяв до уваги те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває (а.п. 157-162 т. 1).
Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття у вчинених злочину та визнання нею своєї вини.
Відповідно до ст. 67 КК України враховано судом й обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Також судом враховано й те, що у зв`язку з вчиненням злочинів потерпілим завдана матеріальна шкода, яка на час розгляду провадження обвинуваченою в повному обсязі не відшкодована.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 в межах, установлених санкціями ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, з застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, у виді обмеження волі, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції виходив з того, що саме це покарання є необхідним та достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду й в частині призначеного покарання та вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та в повній мірі дотримався принципів законності, справедливості, обґрунтованості і індивідуалізації покарання.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника про не врахування судом при призначенні покарання особи обвинуваченої ОСОБА_6 та обставин, які пом`якшують її покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд при ухваленні вироку в повній мірі врахував як особу обвинуваченої, так і наявність обставин, які пом`якшують її покарання.
Що стосується доводів сторони захисту про стан здоров`я обвинуваченої, колегія суддів вважає їх такими, які висновків суду першої інстанції в частині призначеного покарання не спростовують.

Окрім того, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ст. 75 КК України, оскільки в апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих мотивів про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання.
Враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченої, наявність обставини, що обтяжує її покарання - вчинення злочину щодо осіб похилого віку, часткове відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди виключно після ухвалення щодо неї обвинувального вироку з призначенням покарання у виді обмеження волі з реальним його відбуттям, колегія суддів дійшла висновку про не можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України.
Отже, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не має, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3