АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/309/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, непрацюючого, що мешкає: АДРЕСА_1 ,
- відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 , ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2016 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання запобіжного заходу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2016 року відмовлено у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обрано щодо нього запобіжний захід у вигляді застави в сумі 320000 (триста двадцять тисяч) грн., покладено на ОСОБА_7 обов`язки: з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора або суду, роз`яснено, що в разі порушення покладених на нього обов`язків застава може бути звернута в дохід держави, а запобіжний захід змінений на більш суворий.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.
Стверджує, що слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для обрання запобіжного заходу.
Зазначає про відсутність достатніх доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень,
На думку апелянта, викладене в ухвалі слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи.
Вказує про грубі та систематичні порушення процесуальних норм і норм матеріального права.
Посилаючись на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практику Європейського суду (рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», рішення від 13 листопада 2007 року у справі «Чеботарі проти Молдови», рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), вважає безпідставним висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 . При цьому, стверджує, що її пред`явлення було здійснено з грубими порушеннями ст. 52 КПК України, без захисника, участь якого є обов`язковою.
Зазначає, що слідчий суддя при визначенні розміру застави не врахував майновий стан підозрюваного.
Вказує, що під час розгляду клопотання не досліджувалися розмір шкоди, допустимість доказів, обґрунтованість доводів, заявлених в клопотанні, у тому числі і самої підозри.
На переконання апелянта, наявність викладених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.
Встановлені судом першої інстанції обставини
ОСОБА_7 підозрюється у тому, що як особа відповідальна за загальне керівництво по виконанню Інвестиційної програми за 2015 р. протягом січня-лютого 2016 р. склав завідомо неправдиві документи у вигляді актів виконаних робіт, відповідно до яких, у 138 будинках були встановлені лічильники та виконані монтажні, демонтажні роботи силами ТОВ «Компанія Укренергосервіс», в той час, як в дійсності монтажні роботи виконувалися силами підрозділів ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», внаслідок чого на рахунок ТОВ «Компанія Укренергосервіс» було перераховано безпідставно 537538 грн.
Дії підозрюваного ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Слідчий, звернувшись до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в обґрунтування клопотання вказав про тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , його можливість переховуватися від слідства, знищення або спотворення документів, що мають значення, незаконного впливу на свідків.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобової домашнього арешту та обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в сумі 320000 грн., слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, один з яких є особливо тяжким, можливість його ухилення від слідства та суду, самостійне проживання підозрюваного в приміщенні, що не відноситься до житлового фонду.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали судового та додатково надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 309 КПК України, ухвали слідчого судді, у тому числі, і ухвали про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку лише під час досудового розслідування.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як слідує з наданого суду повідомлення, що підтверджено обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 , обвинувальним акт по цьому кримінальному провадженню 9 червня 2017 року направлено до суду першої інстанції.
За такого, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню закінчено. А відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості подальшого розгляду в апеляційному порядку апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на оскаржену ним ухвалу слідчого судді.
Главою 31 КПК України не врегульовано питання щодо повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, поданої після закінчення досудового розслідування.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, застосовуючи засаду кримінального провадження законність, апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді підлягає закриттю.
Керуючись ст. 3, 9, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2016 року, якою у відношенні ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосовано запобіжний захід у вигляді застави, закрити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: