Справа № 182/732/17
Провадження № 1-кс/0182/191/2017
У Х В А Л А
Іменем України
10.02.2017 року м. Нікополь

Слідчий -суддя Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровської області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000234, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має неповнолітнього сина 200 року народження, не працює, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

05.02.2008 року Нікопольським міськрайонним судом за ст..ст.307, 69 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі,

28.10.2009 року Нікопольським міськрайонний судом по ст.. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк до 4 років, звільнився 11.04.2011 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 3 дні.,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією передбаченою ст. 307 ч. 1 КК України
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 18 січня 2017 року розпочато кримінальне провадження №0000234 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 307 КК України. Під час досудового розслідування застосовані негласні слідчі дії. В ході яких було зафіксовано факт незаконного збуту психотропної речовини ОСОБА_5 гр. ОСОБА_8 у зв`язку з чим 08.02.2017 року гр. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

09 лютого 2017 року по вказаному кримінальному провадженню було оголошено підозру ОСОБА_5 , у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин та збут психотропних речовин.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання. Просили обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що підозрюваний вчинив тяжкі злочини, за які передбачене позбавлення волі. Підозра оголошена ОСОБА_5 повністю підтверджується доказами, а саме: показами свідків, які приймали участь в якості понятих при проведенні оперативної закупки психотропної речовини «метамфітамін», висновком експертизи про те, що в ході оперативної закупки у ОСОБА_5 було придбано саме психотропну речовину. До того ж, при затриманні у ОСОБА_5 в ході огляду 08.02.2017 року виявлено та вилучено речовину, а саме 4 сліп-пакета, походження якої не встановлено. Тому підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, бо він є особою соціально не адаптованою, не має постійного законного джерела доходу, не працює, вчинив корисний злочин.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 заперечував проти клопотання слідчого та заявив клопотання про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що останній має постійне місце проживання за яким зареєстрований та проживає разом з мамою, яка досягла пенсійного віку, хворіє і потребує сторонньої допомоги, про що надав суду відповідні довідки. Тому на думку захисника, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання слідчого також заперечував, оскільки вважає, що оголошена підозра йому не обґрунтована, він не збував метамфетамін і вилучені у нього гроші і психотропна речовина йому не належить. Тому просив обрати домашній арешт.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно витягів з ЄРДР 18.01.2017 року розпочато кримінальне провадження за №0000234 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, за фактом незаконного збереження та збуту психотропної речовини. 07.02.2017 року приблизно о 18год.30 хв. під час здійснення оперативної закупівлі в межах НСРД про що слідчому-судді надано відповідну довідку гр. ОСОБА_5 збув психотропну речовину гр. ОСОБА_8 . Відповідно до вимог ст. 208 КПК України ОСОБА_5 був затриманий за підозрою у вчиненні ним цього злочину лише 08.02.2017 року,про що слідчим ОСОБА_9 складено протокол затримання в приміщенні відділу поліції, в присутності захисника ОСОБА_7 про що свідчить його підпис в протоколі та що не заперечував сам підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні.09 лютого 2017 року ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_7 оголошено підозру за вчинення злочину, передбаченого ст. 307 ч.1 КК України (а.с. 12-13), за якою ОСОБА_5 свою провину не визнав.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що запобіжний захід у вигляді утримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.
З рішення Європейського суду від 06.12.2007 року, по справі «Попков проти Росії» випливає, що ... підозрюваний, обвинувачений повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо вагомих підстав, що виправдовують його утримання під вартою ... Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого самого мінімального терміну утримання під вартою.
Відповідно до рішення Європейського суду № 14379/88 від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання ; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Також, слідчим суддею враховано, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі Тодоров проти України, відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
Слідчий суддя приймає до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання і реєстрації: за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з мамою пенсійного віку. Доводи сторони обвинувачення про можливість переховування підозрюваного є надуманими, оскільки доказів того, що підозрюваний ОСОБА_5 змінив місце проживання у зв`язку з вчиненням ним злочину слідчому судді не надано. Крім того, він затриманий через добу після вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке було зафіксоване під час проведення НСРД і за цей час навіть не намагався переховуватися.
Вислухавши слідчого та прокурора, їх доводи щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання, та просив обрати більш м`який запобіжний захід, перевіривши та аналізуючи надані матеріали в сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність залишити клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 без задоволення, оскільки слідчий суддя не вбачає підстав для обрання саме такого запобіжного заходу. Слідчий суддя вважає, за можливе застосувати стосовно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України щодо можливості підозрюваного вплинути на свідків, які були присутні під час його затримання і з якими він знайомий, а також з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину та репутації самого підозрюваного.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 182, 183, 193, 194-196 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
-не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 - цілодобово,
-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою
Визначені обов`язки покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк досудового розслідування, але не більше 60 днів, тобто до 09 квітня 2017 року, включно.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює слідчий, а коли справа перебуває в провадженні суду прокурор.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1