№ 204/5410/16-к
№ 1-кп/204/82/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
Колегія суддів у складі трьох професійних суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001646 за обвинуваченням:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаплинка Юріївського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, раніше судимого:
-20.03.2007 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
-21.03.2008 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
-20.05.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 309 ч.1, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
-05.04.2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 17.03.2016 року по відбуттю строку покарання,
-30.09.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.3, 153 ч.2 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, раніше судимого:
-30.03.2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.2, 296 ч.2, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
-21.06.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 304 ч.1, 190 ч.1, 70, 72 КК України до 3 років позбавлення волі;
-22.05.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 186 ч.1, 296 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
-18.11.2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3, 357 ч.3, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.3, 153 ч.2, 186 ч.2 КК України;
встановила:
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 26 травня 2016 року близько 03 години, знаходились разом з малознайомою ОСОБА_6 , по АДРЕСА_3 , де у обвинувачених раптово виник умисел на вчинення злочинів проти статевої свободи та недоторканості ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_9 , маючи умисел на зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та з погрозою застосування фізичного насильства відносно потерпілої ОСОБА_6 , 26 травня 2016 року приблизно о 03 годині, рухаючись трамвайними коліями по вул. Бабушкіна в м. Дніпропетровську, навпроти будинку № 49, з метою подавлення волі потерпілої ОСОБА_6 до опору, наніс останній один удар кулаком лівої руки в область скроні ліворуч, від якого потерпіла ОСОБА_6 втративши рівновагу впала на землю. ОСОБА_9 схопив ОСОБА_6 за волосся та застосовуючи фізичну силу, погрожуючи фізичною розправою, потягнув її через проїжджу частину до будинку АДРЕСА_3 , а саме у кут зазначеної будівлі та прибудови магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Після чого, ОСОБА_9 , діючи умисно, групою осіб разом з ОСОБА_10 , всупереч волі потерпілої, застосовуючи фізичне насильство, наніс потерпілій ОСОБА_6 не менше двох ударів кулаком лівої руки в область скроні ліворуч та в область носу, спричинивши потерпілій згідно висновку експерта № 26 с/е від 27.06.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді: 2-х синців на спинці носу, в щічній області ліворуч з переходом в проекції нижньої щелепи та кута нижньої щелепи, 3-х подряпин в крестцевій області по середині та праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки, при цьому неодноразово вступив з потерпілою ОСОБА_6 у статеві зносини природнім способом. В цей час, співучасник вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_10 , знаходився поруч та спостерігав за навколишньою обстановкою. Користуючись тим, що воля потерпілої ОСОБА_6 до опору подавлена, близько 03 години 05 хвилин, 26 травня 2016 року, ОСОБА_10 , маючи умисел направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, діючи групою осіб, наблизився до потерпілої ОСОБА_6 та всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть з нею неприроднім (орогенітальним) способом.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачені, знаходячись у тому ж місці та у той же час, тобто 26 травня 2016 року, приблизно о 03 годині 10 хвилин, в кутку будівлі та прибудови магазину «Продукти», по вул. Бабушкіна, 49 в м. Дніпропетровську, ОСОБА_10 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, діючи групою осіб, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, користуючись тим, що воля потерпілої ОСОБА_6 до вчинення опору подавлена, всупереч волі потерпілої, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вступив з ОСОБА_6 у статеві зносини природнім способом, коли в цей час, співучасник злочину ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, користуючись тим, що воля потерпілої ОСОБА_6 до вчинення опору подавлена, всупереч волі потерпілої, неодноразово задовольнив свою статеву пристрасть з ОСОБА_6 неприроднім (аногенітальним та орогенітальним) способом.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , 26 травня 2016 року приблизно о 03 годині 15 хвилин, в кутку будівлі та прибудови магазину «Продукти» по АДРЕСА_3 , в той час, коли ОСОБА_9 проти волі потерпілої ОСОБА_6 задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом, маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинюючи злочин повторно, користуючись тим, що воля потерпілої ОСОБА_6 до опору подавлена, діючи з корисливих мотивів, оглянув сумку потерпілої ОСОБА_6 , яка знаходилась поруч з потерпілою, відкрито викрав з її сумки чуже майно, належне ОСОБА_6 , а саме:
-грошові кошти в сумі 30 гривень;
-пластикову картку «ПриватБанк», яка не представляє матеріальної цінності та на рахунку якої грошових коштів не знаходилось;
-мобільний телефон марки «Samsung Е-700», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1934 від 18.08.2016 складає 225 гривень, а всього на загальну суму 255 гривень.
Після чого, ОСОБА_10 утримуючи викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму 255 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, не оспорюючи час, дату та місце подій, зазначених в обвинувальному акті, а також факт статевих відносин з потерпілою, зазначив, що не ґвалтував потерпілу ОСОБА_6 і не задовольняв з нею статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням чи погрозою фізичного насильства, оскільки статеві зносини відбулися за згодою потерпілої. Вважає, що потерпіла обмовила його з корисних міркувань. А саме, пояснив, що дійсно напередодні пізно ввечері 25 травня 2016 року, він познайомився з обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_6 біля кафе, що розташоване в районі залізничного вокзалу, де провели разом час, спілкуючись за вживанням алкогольних напоїв. 26 травня 2016 року, приблизно о 03-00 годині, за проханням потерпілої, він проводжав її додому, ОСОБА_10 разом з ними не було, оскільки той пішов додому. Біля будинку № 49 по вул. Бабушкіна в м. Дніпро, у нього були статеві зносини з потерпілою, за її добровільною згодою, без застосування будь-якого насильства чи погроз. В той час, як потерпіла не слідкувала за своїм майном, він таємно викрав зазначений мобільний телефон та грошові кошти, належні потерпілій. Після того, коли вони йшли по вулиці, під час розмови, йому не сподобались її образливі слова, тому він вдарив її один раз долонею по обличчю, від чого потерпіла впала, а він пішов від неї у своїх справах. Обвинувачений не заперечує той факт, що в зазначений час він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає покази потерпілої непослідовними. Цивільний позов не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_10 не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Показав суду, що не грабував та не ґвалтував потерпілу ОСОБА_6 , не погрожував їй застосуванням насильства та не задовольняв з нею статевої пристрасті неприродним способом. Пояснив, що 25 травня 2016 року, перебуваючи разом з ОСОБА_9 біля кафе в районі залізничного вокзалу міста, він познайомився з потерпілою, спілкуючись, провели разом якийсь час. Потерпіла просила провести її додому, але він не захотів цього робити. 26 травня 2016 року приблизно о 03-00 годині, ОСОБА_9 пішов проводжати потерпілу, а він пішов до себе дому, а потім до своєї дівчини. Обвинувачений вважає, що потерпіла обмовляє його, з корисливих міркувань. При цьому звернув увагу суду на суперечливість показів потерпілої. Цивільний позов не визнав.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх вина у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту у судовому засіданні, підтвердила вчинення відносно неї всіх зазначених в обвинувальному акті кримінальних правопорушень. Суду пояснила, що 25 травня 2016 року, в вечірній час, вона, вже перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, познайомилась з обвинуваченими біля кафе, яке розташоване в районі залізничного вокзалу міста. Вона провела з ними деякий час, вони спілкувались, вживали алкогольні напої, після чого, за її проханням, обвинувачені пішли проводжати її додому. 26 травня 2016 року приблизно о 03-00 годині, рухаючись трамвайними коліями по вул. Бабушкіна в м. Дніпропетровську, навпроти магазину, несподівано, ОСОБА_9 вдарив її кулаком лівої руки в область скроні ліворуч, від чого вона втратила рівновагу та впала на землю. ОСОБА_9 схопив її за волосся, погрожуючи фізичним насильством, потягнув через проїжджу частину до будинку АДРЕСА_3 , а саме в кут зазначеної будівлі та прибудови магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В зазначеному місці, ОСОБА_9 , двічі вдарив її кулаком лівої руки в область скроні ліворуч та в область носу, спричинивши тілесні ушкодження та фізичний біль, при цьому, утримуючи її силоміць, кілька разів вступив з нею у статеві зносини природнім та неприроднім (аногенітальним та орогенітальним) способом. Вона плакала, намагалася вирватись, просила її відпустити, але марно. До дій обвинуваченого ОСОБА_9 приєднався і обвинувачений ОСОБА_10 . Близько 03 години 05 хвилин, ОСОБА_10 погрожуючи застосуванням фізичного насильства, всупереч її волі, змусив її задовольнити його статеву пристрасть з нею неприроднім (орогенітальним) способом, а потім зґвалтував її природнім способом. Далі, з нею задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім (орогенітальним) способом обвинувачений ОСОБА_9 . При цьому, вона бачила, як ОСОБА_10 , приблизно о 03 годині 15 хвилин, обшукав кармани її штанів та оглянув сумку, яка знаходилась поруч з нею. З сумки обвинувачений ОСОБА_10 забрав гроші в сумі 30 гривень, картку «ПриватБанка» та мобільний телефон «Samsung Е-700», який був вимкнений. Згоди обвинуваченим на будь-які статеві зносини вона не надавала, сприймала погрози обвинувачених реально, адже знаходилась з ними сама, у безлюдному місці, в нічний час, при цьому ОСОБА_9 наніс їй кілька ударів, тому вона не могла чинити відповідний опір. Згідно пояснень потерпілої, статеві акти з обвинуваченими відбувались без застосування засобів контрацепції. На її переконання, ОСОБА_9 закінчив природній половий акт природнім шляхом. Чи закінчив ОСОБА_10 половий акт природнім чи іншим шляхом, їй достовірно не відомо. Цивільний позов підтримала.
Дослідженням доказів, що знаходяться у матеріалах кримінального провадження, долучених стороною обвинувачення, встановлено наступне.
Відповідно до протоколів, оглянуто місце вчинення кримінальних правопорушень ділянка місцевості, що розташована біля будинку № 49 по вул. Бабушкіна в м. Дніпропетровську, де було скоєно злочини відносно ОСОБА_6 (а.п.10-19, 20-23, 34-35 т.1), в ході чого було вилучено речі потерпілої, зроблено змиви речовин природного походження, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.п. 210-211 т.2)
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 27.05.2016 року, 06.06.2016 року, потерпіла ОСОБА_6 вказала на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як на осіб, що зґвалтували її та задовольнили з нею статеву пристрасть неприроднім способом (а.п.41-44, 66-68 т.1)
Після чого, згідно протоколу була вилучена нижня білизна обвинуваченого ОСОБА_9 (а.п.58-59 т.1)
Під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 вказала на обставини вчинених обвинуваченими відносно неї кримінальних правопорушень та ролі кожного з обвинувачених (а.п.158-159 т.1).
Згідно висновку експерта № 26 с/е від 27.06.2016 року, та додаткового висновку експерта № 32 с/е від 15.07.2016 року, у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців на спинці носу, в щічній області ліворуч з переходом в проекції нижньої щелепи та кута нижньої щелепи, 3-х подряпин в крестцевій області посередині та праворуч. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та подряпин тулубу відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися не менше як від 2-3 механічних дій тупим твердим предметом. При судово-медичному імунологічному дослідженні мазків та тампонів з вмістом ротової порожнини, піхви та задньо-прохідного отвору ОСОБА_6 , на тампоні з вмістом піхви знайдені одиничні сперматозоїди, що може свідчити про наявність статевого акту незадовго до її огляду. У ОСОБА_6 виявлено ушкодження розташоване у основи задньої спайки з переходом на передвір`я піхви в проекції 6-ти годин умовного циферблату годинника у вигляді садна слизової оболонки, що могло утворитися від дії твердого предмету. Також, у неї виявлене ушкодження у вигляді розриву слизової оболонки задньо-прохідного отвору, що розташоване паралельно радіарним складкам, що могло бути спричинено, внаслідок дії твердого предмету. (а.п.8-10, 20-21 т.2)
Експерт ОСОБА_11 підтвердила суду надані нею зазначені судово-медичні висновки стосовно спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.
Згідно висновків експертів №№ 1248, 1250 від 11.07.2016, на нижній білизні (трусах), в одному сліді на кофті потерпілої ОСОБА_6 виявлені сперматозоїди (а.п.80-81, 81-82 т.2)
Відповідно до висновку експерта № 326 від 18.08.2016 року, сперма на тампоні з вагінальним вмістом потерпілої ОСОБА_6 може походити від обвинуваченого ОСОБА_9 (а.п. 152-154 т.2), крім того, згідно висновку експерта № 327 від 18.08.2016 року, ДНК сперми на кофті потерпілої ОСОБА_6 також може походити від обвинуваченого ОСОБА_9 з ймовірністю не менше 99,99999997% (а.п. 164-168 т.2).
Згідно висновку експерта № 727 від 19.07.2016, отримані результати серологічних та цитологічних досліджень дають можливість припустити походження слідів слини, клітин слизової оболонки ротової порожнини та глікогенвмістимих клітин з ядрами, епітеліальних клітин з ядрами, на трусах вилучених у обвинуваченого ОСОБА_9 від потерпілої ОСОБА_6 , враховуючи групову характеристику її крові. (а.п.127-131 т.2).
Згідно висновку експерта № 1247 від 06.07.2016, в слідах на грудці вати і листі рослини, вилучених під час огляду місця події, знайдена кров, в якій виявлено білок крові людини. Враховуючи дані про групову приналежність крові потерпілої ОСОБА_6 , не виключена можливість утворення вилучених слідів кров`ю потерпілої ОСОБА_6 (а.п.102-104 т.2).
Вартість викраденого у потерпілої майна встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи № 1934 від 18.08.2016 року, відповідно до якого, ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «Samsung Е-700» складає 225 гривень (а.п.203-206 т.2).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 135 від 15.07.2016, обвинувачений ОСОБА_10 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованого діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. В період часу, до якого має відношення інкриміноване йому діяння, ОСОБА_10 по своєму психічному стану в той період часу міг віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними. По своєму психічному стану в теперішній час він також може віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними. В застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.п. 179-182 т.2).
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 131 від 08.07.2016 року, обвинувачений ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, іншим хворобливим станом психіки в період інкримінованого діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. В період часу, до якого має відношення інкриміноване йому діяння, ОСОБА_9 по своєму психічному стану в той період часу міг віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними. По своєму психічному стану в теперішній час він також може віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними. В застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.п. 191-194 т.2).
На огляді речових доказів, в тому числі DVD-R дисків, сторони не наполягали.
Суд розцінює невизнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.3, 153 ч.2, 186 ч.2 КК України, як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєні злочини з наступних підстав.
Потерпіла ОСОБА_6 категорично стверджує, що саме обвинувачені, діючи спільно, узгоджено змінюючи своє положення відносно неї, не звертаючи уваги на її відмову в статевих зносинах, з погрозою застосування фізичного насильства, а ОСОБА_9 із застосуванням фізичного насильства, зґвалтували її та задовольнили з нею свою статеву пристрасть неприродним способом. Потерпіла реально сприймала погрозу застосування фізичного насильства, оскільки була оточена двома обвинуваченими, які перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо та настирливо демонстрували свій намір вступити з нею в статевий зв`язок, в безлюдному місці, в нічний час, тому вона не могла чинити відповідного активного опору, побоюючись за своє здоров`я та життя. Після чого, саме обвинувачений ОСОБА_10 при викладених обставинах пограбував її, забравши зазначений мобільний телефон, гроші та банківську картку. Після вчинення злочинів, потерпіла вказала на обвинувачених, як на осіб, що зґвалтували її та задовольнили з нею свою статеву пристрасть неприродним способом (а.п. 41-44, 66-68 т.1); наявність та відповідність тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою внаслідок вчинених злочинів, підтверджується експертними висновками (а.п.8-10, 20-21 т.2).
Суд вважає покази потерпілої ОСОБА_6 послідовними та достовірними, такими, що в своїй сукупності підтверджуються дослідженими доказами, а тому приймає їх до уваги при ухваленні вироку. При цьому, суд не вбачає підстав не довіряти таким показанням потерпілої, оскільки, з її пояснень, вона познайомилася з обвинуваченими безпосередньо перед подіями, зазначеними в обвинувальному акті, не мала інформації щодо матеріального стану обвинувачених, тому їх обмова з корисливих мотивів є надуманою. У суду відсутні розумні сумніви та об`єктивні підстави не довіряти показанням потерпілої. Суд також звертає увагу на той факт, що свої показання ОСОБА_6 давала під присягою, будучи попередженою про наслідки дачі завідомо неправдивих показань.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про добровільність статевих зносин з потерпілою суд сприймає як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення покарання.
Показання в частині відкритого викрадення ним майна потерпілої (злочин, який за обвинувальним актом інкриміновано ОСОБА_10 ), суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та з метою підтвердження обвинуваченим ОСОБА_9 показань ОСОБА_10 в частині того, що він був відсутній на місці вчинення злочинів, оскільки потерпіла прямо вказала про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, саме ОСОБА_10 , оскільки бачила його злочинні дії. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що мав при собі, на його оцінку, багато грошей, був дорого одягнений, що додатково свідчить про відсутність мотиву на відкрите викрадення майна потерпілої, що має незначну вартість.
Розбіжності в показаннях потерпілої, на які вказувала сторона захисту, на переконання колегії, є несуттєвими, такими, що не впливають на обсяг обвинувачення, на фактичні обставини, зазначені в обвинувальному акті та не свідчить про невинуватість обвинувачених, та пояснюються емоційним станом до, в момент та після вчинення щодо неї кримінальних правопорушень на не свідчить про її упередженість чи намагання обмовити обвинувачених, на що потерпіла зауважила в судовому засіданні.
Оцінюючи доводи захисту щодо відсутності біологічних слідів ОСОБА_10 в результаті проведення експертиз, згідно висновків експертів, досліджених вище, суд зазначає, що це не свідчить про відсутність статевих актів між потерпілою та ОСОБА_10 та не свідчить про його невинуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки, як пояснив експерт в судовому засіданні, після здійснення полового акту, характерні явні біологічні сліди могли не залишитись.
Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на провокуючу поведінку потерпілої, факт її знаходження в стані сп`яніння, оскільки відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30.05.2008 року, потерпілою особою від зґвалтування може бути особа, зокрема, незалежно від її поведінки до вчинення злочину, способу життя, попередніх стосунків із суб`єктом злочину, тощо. Тобто, моральний аспект характеристики потерпілої не впливає на кваліфікацію діяння.
Суд переконався в належності, достовірності та допустимості досліджених доказів, а тому критично ставиться до невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів.
Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_12 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_10 , та його знайомої - свідка ОСОБА_13 , які загалом позитивно охарактеризували ОСОБА_10 , вважають, що він не міг вчинити подібні злочини. Свідки пояснили суду, що в момент вчинення інкримінованих злочинів, обвинувачений ОСОБА_10 спочатку знаходився за місцем свого мешкання, а потім за місцем мешкання ОСОБА_13 . Суд вважає, що зазначені покази надані свідками з метою допомоги обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності. Зазначені особи знаходяться в родинних та дружніх стосунках з обвинуваченим, а тому не можуть бути в повній мірі об`єктивними та достовірними.
Суд при ухваленні вироку не приймає до уваги інші протоколи слідчих дій та експертні висновки, крім зазначених у вироку, які були долучені стороною обвинувачення та дослідженні під час судового провадження, в зв`язку з відсутністю в них достатніх даних, що мають значення для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинувачених:
ОСОБА_9 :
-у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства та з погрозою застосування фізичного насильства, вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.
-у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та з погрозою застосування фізичного насильства, вчиненому групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 153 КК України;
ОСОБА_10 :
-у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненому групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 153 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України;
-у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненому групою осіб, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 153 КК України;
-у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд враховує, що обвинувачені вчинили умисні тяжкі та особливо тяжкий злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також проти власності, дані про особи обвинувачених свідчать, що вони суспільно-корисною працею не займались, позитивної соціальної характеристики не мають, раніше неодноразово були засуджені.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинувачених ОСОБА_9 або ОСОБА_10 судом не встановлено.
До обставини, що обтяжує покарання обвинувачених суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується поясненнями самих обвинувачених, та рецидив злочинів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе тільки в умовах ізоляції, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати ступеню тяжкості, характеру вчинених кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_9 за правилами ч.4 ст. 70 КК України, бо останній вчинив зазначені злочини до винесення вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року.
Суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_10 за правилами ст. 71 КК України, бо останній вчинив зазначені злочини в період іспитового строку, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 року.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Під час судового провадження потерпілою заявлено позовні вимоги до обвинувачених про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінальних злочинів. Суд вважає зазначені позовні вимоги потерпілої обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, зазначена сума відповідає вимогам розумності, справедливості, ступеню та характеру моральних страждань, отриманих внаслідок вчинених злочинів. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 у сумі 255 грн, як з особи, винної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.3, 153 ч.2 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 152 КК України у вигляді одинадцяти років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 153 КК України у вигляді шести років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст. 70 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, поглинувши призначене менш суворе покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 року, призначеним більш суворим покаранням у вигляді дванадцяти років позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_9 до відбуття покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з 27 травня 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 27 травня 2016 року до 23 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч.3, 153 ч.2, 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 152 КК України у вигляді десяти років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 153 КК України у вигляді шести років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді одинадцяти років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2015 року, у вигляді одного року позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_10 покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з 07 червня 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2016 року до 23 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди двісті п`ятдесят п`ять гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.
Речові докази: два диски DVD-R із відеозаписами слідчих дій, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази, а саме викрадене майно, належне потерпілій ОСОБА_6 , яке було віддано потерпілій на відповідальне зберігання повернути власнику ОСОБА_6 .
Речові докази, а саме білизна потерпілої та обвинуваченої, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно квитанції № 1460, в зв`язку з відсутністю заяв власників про повернення майна, підлягають знищенню.
Речові докази, а саме 2 листка трави, ватні тампони, зразки крові та слини, зрізи ногтів, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно квитанції № 1460 знищити.
На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2