У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 161/9605/17

Провадження № 1-кс/161/4410/17

22 червня 2017 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна та заборонити відчуджувати ДП «Ковельське ЛГ» належне на праві приватної власності майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0460 площею 80.0001 га; земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0521 площею 28.5729 га; земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0130 площею 10 га; земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0301 площею 17.7918 га; земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0302 площею 10.5729 га;

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ прокуратури Волинської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 17.01.2017 до ЄРДР за №0001255, за попередньою правовою кваліфікацією ст. 246, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України. Оскільки підозрюваному ОСОБА_5 підприємством ДП «Ковельске ЛГ» завдано шкоди навколишньому природному середовищі в сумі 10 873 519 грн., тому слідчий звернувся з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які просили задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому, тому, оскільки відсутні підстави, визначені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, приходжу до висновку, що в клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Згідно з ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно з ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучене.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не доведено наявність підстав для накладення арешту майна ДП «Ковельське ЛГ» належне на праві приватної власності майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0460 площею 80.0001 га; земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0521 площею 28.5729 га; земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0130 площею 10 га; земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0301 площею 17.7918 га; земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0302 площею 10.5729 га, оскільки не наведено, що вказані земельні ділянки відповідають критеріям, визначеним ст. 98, ст. 170 КПК України, того, що саме накладення арешту є необхідним для їх збереження, а також що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку, а тому у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури області юриста 1 класу ОСОБА_3 про арешт майна та розпоряджатися ним, належне ДП «Ковельське ЛГ» на праві приватної власності майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0460 площею 80.0001 га; земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0521 площею 28.5729 га; земельну ділянку кадастровий номер :03:005:0130 площею 10 га; земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0301 площею 17.7918 га; земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0302 площею 10.5729 га.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1