Справа № 357/9420/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/89/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 25.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за рахунок тимчасових заробітків на будівництві, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області 18 серпня 2016 року за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
засуджено за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України. За правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2016 року, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та у порядку ст.75 КК України звільнено від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України та вирішено питання речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, 05 травня 2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , з метою вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно заволодів моторолером марки «Suzuki Lets-2» синього кольору вартістю 4 933 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_9 , яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, 07 липня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Шуруп» по бул. М.Грушевського, 22 в м. Біла Церква Київської області, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до мопеда марки «Honda Dio AF 27», який належить потерпілому ОСОБА_10 , та який був припаркований біля вищевказаного магазину, шляхом штовхання відкотив вказаний моторолер до ТЦ «Гермес», який знаходиться по вул. Ярослава Мудрого, 40 в м. Біла Церква Київської області, де завів двигун шляхом з`єднання дротів та на транспортному засобі зник з місця події, заподіявши потерпілому майнової шкоди на суму 6 360 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, просить вирок в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність шляхом виключення з резолютивної частини вироку застосування положень ст.ст.75,76 КК України після призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.289 КК України. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції помилково двічі застосував положення ст.ст.75,76 КК України, а саме після призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.289 КК України та після призначення покарання за ч.4 ст.70 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, доведеність висунутого обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого сторонами в апеляційному порядку не оспорюється.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_7 вчинений до ухвалення 18.08.2016р. Фастівським міськрайонним судом Київської області вироку, яким обвинувачений був засуджений за ч.1 ст.186 КК України до 2-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Покарання за ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 вірно звільнений від відбування зазначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Також судом правомірно застосовано положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки після постановлення вироку у справі про обвинувачення за ч.1 ст.186 КК України встановлена винуватість ОСОБА_7 і у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.289 КК України, та прийняте рішення про звільнення його від відбування покарання, визначеного за сукупністю злочинів, з випробуванням за умови, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Посилання апеляційної скарги прокурора на порушення судом роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» є безпідставним, оскільки дане роз`яснення стосується випадку коли особа вироком визнається винуватою у вчиненні кількох злочинів, а в даному випадку вирок щодо ОСОБА_7 стосується лише одного злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин вирок є законним.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: Суддя: Суддя: