Справа №464/8726/16-к
пр № 1-кс/464/2233/16
У Х В А Л А
06.12.2016 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , на постанову слідчого Сихівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :
30 листопада 2016 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку ст.303 КПК України, із скаргою в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , в якій просить скасувати постанову слідчого Сихівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження №0002872.

В обґрунтування покликається на те, що в провадженні Сихівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області перебувало кримінальне провадження №0002872, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України. 16 листопада 2016 року потерпіла по даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 отримала із Львівської місцевої прокуратури №1 копію оскаржуваної постанови слідчого Сихівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0002872 від 31 серпня 2016 року. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням кримінального та кримінально-процесуального законодавства, а тому така підлягає скасуванню. Вказує на те, що в оскаржуваній постанові слідча одночасно покликається на дві норми закону, які по своїй суті є взаємовиключними, а саме на ст.11 КК України, яка визначає поняття малозначності діяння як дію або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння передбаченого Кримінальним кодексом України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди, а також п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка передбачає закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Стверджує, що слідчим не з`ясовано всіх обставин справи, не дотримано повноти дослідження всіх обставин справи, не надано їм належної правової оцінки. Належним чином не перевірено доводів викладених в заяві ОСОБА_5 . В обґрунтування оскаржуваної постанови слідча покликається на покази свідка ОСОБА_7 , яка допитувалась через півтора року після того, яка мали місце події, та зазначила, що бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не бачила. Однак, жодної бійки і не було, згідно показів потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_8 просто нанесла їй удар рукою в живіт. При цьому слідча однобоко трактує покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , та взагалі не бере до уваги покази потерпілої ОСОБА_5 , і чомусь покликається лише на покази допитаної у якості свідка ОСОБА_8 , статус якої, на його думку, повинен бути визначений як підозрюваної. А відтак, вважає оскаржувану постанову протиправною та незаконною, винесеною з порушенням норм законодавства. Враховуючи наведене, просить скаргу задоволити.

Заслухавши думку представника потерпілої та прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як встановлено при розгляді скарги, слідчим Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002872 від 06 листопада 2014 року, розпочате за зверненням потерпілої ОСОБА_5 , за ознаками вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України. В поданій заяві та поясненнях ОСОБА_5 покликається на те, що 05 листопада 2014 року о 18.10год. в приміщенні Франківського районного суду м.Львова, що по вулиці Героїв Крут, 1 «в» у м.Львові, ОСОБА_8 ображала її нецензурною лайкою та вдарила кулаком в живіт, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

31 серпня 2016 року слідчим СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2016 року слідчий мотивує тим, що ОСОБА_8 визнала факт конфлікту між нею та ОСОБА_5 , однак заперечила факт нанесення останній тілесних ушкоджень, допитана у якості свідка ОСОБА_7 , яка бачила, що між жіночками мав місце конфлікт, не бачила факту нанесення тілесних ушкоджень, а показання свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 умисно штовхнула ОСОБА_5 рукою в область живота, вона вважає необ`єктивними. Також вказує, що характер отриманих тілесних ушкоджень вказує на те, що ОСОБА_5 могла отримати забій м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки та передньої черевної стінки з власної необережності, неправильно зрозумівши дії ОСОБА_8 , у якої не було умислу на спричинення тілесних ушкоджень, а лише намір відштовхнути ОСОБА_5 від себе, а тому слідство приходить до висновку, що легкі тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_5 виникли з необережності, а тому відсутній склад злочину, передбачений ст.125 ч.1 КК України.

Вимогами ст.91 КПК України встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а норми ст.92 даного кодексу визначають, що обов`язок доказування, обставин передбачених вище зазначеною нормою, покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.

Згідно вимог ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Із змісту ст.284 КПК України вбачається, що закриття кримінального провадження як форма закінчення досудового розслідування має місце за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, встановлених в результаті повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей та документів, які стосуються провадження, у їх сукупності.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

Згідно уставленої практики Європейського суду з прав людини, розслідування серйозних скарг на жорстоке поводження має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справі «Аднаралов проти України» від 27.11.2014 (заява №10493/12). (п. 43, 48 -49) Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин тілесних ушкоджень та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Між тим, матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2016 року беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Частиною 1 ст.125 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи за №525/14 від 14.11.2014р., у ОСОБА_5 був забій м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки та передньої черевної стінки, котрі утворилися від незначної дії сили тупих предметів, могли утворитися 05 листопада 2014 вони не були небезпечними для життя на момент та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Характерних ознак предмету, котрим наносилися тілесні ушкодження, на тілі ОСОБА_5 не виявлено. Судово-медичних даних про те, що ОСОБА_5 заподіяла собі тілесні ушкодження самостійно, нема.

Однак, при прийнятті оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2016 року, слідчий жодним чином не надає оцінки зазначеному висновку експерта.

Так, згідно протоколу допиту ОСОБА_5 від 10 листопада 2014 року та 25 травня 2016 року, ОСОБА_5 вказує на те, що 05 листопада 2014 року о 18.10год. в приміщенні Франківського районного суду м.Львова, що по вулиці Героїв Крут, 1 «в» у м.Львові, ОСОБА_8 нанесла їй удар правою рукою в область живота, після чого вона вдарилась головою об стіну.

Згідно показань свідка ОСОБА_10 від 11 листопада 2014 року та 25 травня 2016 року, вона була присутня та бачила, як 05 листопада 2014 року о 18.10год. в приміщенні Франківського районного суду м.Львова, що по вулиці Героїв Крут, 1 «в» у м.Львові, ОСОБА_8 умисно нанесла ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область сонячного сплетіння від якого остання посунулась дозаду та сильно вдарилась потилицею голови до стіни.

Згідно з ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Однак, слідчим з невідомих суду причин показання свідка ОСОБА_10 визнано необ`єктивними.

Згідно показань свідка ОСОБА_7 від 31 серпня 2016 року, вона бачила конфлікт між трьома жіночками похилого віку та очевидцем бійки між ними не була.

Однак, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження слідчим належної оцінки вищезазначеним доказам по справі не надано.

Також, безпідставним є одночасне покликання слідчого в оскаржуваній постанові на ч.2 ст.11 КК України, яка передбачає, що не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, та п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка передбачає закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки такі дійсно є взаємовиключними. Малозначність діяння передбачає, що склад злочину наявний у повному обсязі, однак діяння не становить суспільної небезпеки, і навпаки діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним, з огляду на те, що воно не містить повного складу злочину.

Закриваючи кримінальне провадження за відсутністю в складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.125 КК України, слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування не встановлено умислу на спричинення тілесних ушкоджень.

Проте, питання умислу в постанові про закриття кримінального провадження взагалі не розкрито, а по - друге, твердження слідчого про відсутність в діях ОСОБА_8 умислу на спричинення тілесних ушкоджень не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 , вбачається, що легкі тілесні ушкодження спричинені потерпілій ОСОБА_5 05 листопада 2014 року о 18.10год. під час конфлікту та внаслідок нанесення ОСОБА_8 їй удару в область живота, що також узгоджується із даними висновку судово-медичної експертизи, згідно якого в ОСОБА_5 виявлено забій м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки та передньої черевної стінки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і які виникли від дії тупого предмета, можливо при обставинах і в час, на які посилається заявник.

З огляду на характер, локалізацію та морфологію вказаних тілесних ушкоджень, їх спричинення з необережності є маловірогідним, а показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 щодо обставин їх заподіяння виглядають правдиво і матеріалами справи не спростовані.
Відсутність, окрім ОСОБА_10 , інших безпосередніх очевидців нанесення удару не може бути підставою для закриття кримінального провадження.

Натомість, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що дійсно 05 листопада 2014 року о 18.10год. в приміщенні Франківського районного суду м.Львова, що по вулиці Героїв Крут, 1 «в» у м.Львові, мав місце конфлікт між ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , після чого в ОСОБА_5 і виявлено тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до легкого тілесного ушкодження. Свідок ОСОБА_10 безпосередньо бачила момент нанесення ОСОБА_8 удару ОСОБА_5 , а допитані у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заперечили факт конфлікту. Цього ж дня потерпіла ОСОБА_5 звернулася із відповідною заявою до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що досудовим розслідуванням не досліджено всіх обставин кримінального провадження, належним чином не надано оцінку висновку експерта, показанням потерпілої, свідків. Слідчим не проведені в повному обсязі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні щодо наявності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

В порушення вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України, слідчим в оскаржуваній постанові не наведено мотивів її прийняття, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в тому числі встановити усіх очевидців конфлікту та детально їх допитати з приводу вищевказаних подій, за необхідності провести одночасні допити, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи, доводів та показань потерпілого, наявних у справі судово-медичних даних.
Таким чином, органом досудового розслідування не дотримано повноти дослідження всіх обставин справи, не надано їм належної правової оцінки, досудове слідство проведене без дотримання вимог ст.ст.91-93 КПК України, що призвело до прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а кримінальне провадження слід направити прокурору з метою прийняття рішення із врахуванням вказівок суду та проведення досудового розслідування з метою встановлення всіх обставин з прийняттям подальшого рішення в порядку КПК України.

Керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , на постанову слідчого Сихівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задоволити.

Скасувати постанову слідчого Сихівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002872 від 06.11.2014р.

Зобов`язати слідчого провести об`єктивне досудове розслідування, безпосередньо дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити в сукупності зібрані докази та прийняти законне рішення відповідно до норм кримінально-процесуального законодавства.

Матеріали кримінального провадження №0002872 від 06.11.2014р.. направити Львівській місцевій прокуратурі №1 для організації досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1