Справа № 305/1081/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Цим вироком: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, військовозобов`язаний, несудимий -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням покарання на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1(один) рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: попросити усне пробачення у потерпілих, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено стягнути з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз в сумі 2020 грн. 00 коп. на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено грошову заставу.
Грошову заставу в розмірі 72 500 грн. після вступу вироку в законну силу постановлено повернути ОСОБА_6 .
Речовий доказ: мотоцикл «Вайпер» після набрання вироком законної сили постановлено повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винним у порушені правил дорожнього руху, яке спричинило смерть потерпілої, за наступних обставин:
15 травня 2016 року близько 15 год., керуючи мотоциклом «Вайпер», об`ємом двигуна, 200 см.2, незареєстрованому у встановленому порядку, рухаючись у селі Луги Рахівського району по вул. Центральній у напрямку присілка Говерла, навпроти будинку №4, грубо порушивши вимоги п.п. 1.10, 1.5, 1.7, 2.3 б, 2.9. в., 2.10.а, в,г, 12.1, 12.3 Правил Дорожнього Руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалась, побачивши на узбіччі групу неповнолітніх та малолітніх дітей без нагляду батьків та не врахувавши вказану дорожню обстановку, завчасно не зменшив швидкість руху транспортного засобу, продовжуючи рухатись по своїй смузі руху зі швидкість 60 км. /год., не впорався з керуванням в той час, як малолітня потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи без нагляду батьків на лівому узбіччі по напрямку руху водія, почала переходити дорогу зліва направо, та здійснив на неї наїзд. Згідно висновку СМЕ № 53 від 17.06.2016 потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 7-го шийного хребця з повним розривом спинного мозку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, та які стали наслідком її смерті.
В апеляційній скарзі прокурор Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України та доведеності його вини вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В обґрунтуванням своїх вимог посилається на те, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст. ст. 65, 75 КК України, належним чином не мотивоване, є передчасним та постановленим без врахування конкретних обставин справи. Просить врахувати,що обвинувачений вчинив тяжкий злочин щодо малолітньої дитини, останній керував незареєстрованим транспортним засобом з грубим порушенням ПДР України, які в результаті стали наслідком смерті потерпілої. З огляду на ці обставини судом необґрунтовано також визначено розмір додаткового покарання у виді одного року позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку прокурора є недостатнім. Поряд з цим звільнивши ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання суд допустив неправильне застосування кримінального закону. Прокурор посилається на п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення лише від відбування основного покарання з випробуванням. Звільнення від відбування додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Вказує також, що відповідно до ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним з обов`язковим наведенням аналізу зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, висновку експерта та інших джерел доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а вирок цим вимогам не відповідає.
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 наводить доводи, аналогічні з доводам процесуального прокурора та вважає,що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості. На думку прокурора суд безпідставно застосував до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, при визначенні додаткової міри покарання не врахував всіх обставин справи, окрім того звільнивши обвинуваченого від додаткової міри покарання допустив порушення вимог кримінального закону. З цих підстав просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, які вважали недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Висновки суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло смерть потерпілого, доведеність вини, учасниками судового провадження не оспорюється, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.394 КПК України та ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується виду та міри покарання, обраної обвинуваченому ОСОБА_6 апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Як убачається зі змісту вироку, суд призначаючи ОСОБА_6 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та навів їх у вироку, обравши покарання у межах санкції закону. Суд взяв до уваги, що засуджений визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненному, врахував думку потерпілої ОСОБА_11 , яка претензій до ОСОБА_6 не має та просила суд не призначати останньому суворе покарання, а також врахував грубе порушення правил дорожнього руху та призначив додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 286 КК України в межах мінімального розміру визначеного санкцією даної норми закону. З таким покаранням погоджується і апеляційний суд.
Разом з тим, доводи прокурора про необгрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України заслуговують на увагу .
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
У вироку суд не мотивував які саме обставини доводять про те, що ОСОБА_12 може виправитись без ізоляції його від суспільства, які саме відомості і дані про особу вказують про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого. Тому, на думку апеляційного суду, звільнення ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання є необгрунтованим та не узгоджується з положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. А з урахуванням того, що ОСОБА_12 керував транспортним засобом, який не зареєстрував у встановленому порядку, їхав у селі з недопустимою швидкістю, не впорався з керуванням в той час коли малолітня переходила дорогу, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітньої, а тому не переконують апеляційний суд у тому, що особа може виправитись без ізоляції його від суспільства.
З наведених підстав апеляційні скарги прокурорів підлягають частковому задоволенню.
Те, що потерпілі не мають претензій до обвинуваченого, судом враховано і призначено йому мінімальний строк покарання, а тому апеляційний суд відхиляє заперечення сторони захисту з приводу цього.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України,апеляційний суд , -
У Х В А Л И В:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 6 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок.
ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без зміни.
Копію вироку невідкладно вручити обвинуваченому ОСОБА_6 та прокурору.
Вирок набирає законної сили негайно, проте на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.
Судді: