Справа № 138/2390/16-к
Провадження №11-кп/772/249/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2016 року, яким:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Атаки Окницького району Республіки Молдова, не одруженого, не працюючого, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 23.06.2015 вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк на 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено питання з речовими доказами та витратами за проведені експертизи.
з участю секретаря: ОСОБА_6 ,

прокурора: ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2016 року ОСОБА_5 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75, п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч.2 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк на 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_5 , 23.04.2016 близько 17 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній із кімнат домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а власниця будинку спить, шляхом вільного доступу з правої кишені ОСОБА_8 вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 500 гривень. Після чого, ОСОБА_5 з викраденими грошовими коштами з місця події зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень..

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції, щодо доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину, прокурор подав апеляційну скаргу в якій вказує, що вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.10.2016 року, щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Просить вирок суду першої інстанції змінити, а саме виключити з резолютивної частини п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, щодо покладення на обвинуваченого обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення полягає в тому, що воно повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального та процесуального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України судом кваліфіковано вірно, тому порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину не встановлено.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року внесено зміни до ст. 76 КК України, яку викладено у наступній редакції:

«Стаття 76. Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням
1. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
2. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:
1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;
2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;
5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб;
6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
3. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 у редакції КК України від 14.04.2009 року, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України в новій редакції, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судом не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин 23.04.2016 року, тобто до набрання чинності закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених».

Таким чином колегія суддів вважає, що норма п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України погіршує становище обвинуваченого виходячи з того, що вона передбачає погодження виїзду за межі України не тільки на постійне, а й на тимчасове проживання або ж просто перетину кордону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тому доводи зазначені в апеляційній скарзі прокурора обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 374, 404, 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню № 0000393 від 25.04.2016 року - задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України по кримінальному провадженню № 0000393 від 25.04.2016 року - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку від 27.10.2016 року п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, щодо покладення на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: