Справа № 159/796/17
Провадження № 1-кп/159/122/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 170 301 100 002 10 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, неодруженого, має на утриманні 1 особу, раніше не притягався до кримінальної відповідальності,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 об 11 год. 15 хв. 28.01.17 р., діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись в торговому залі супермаркета «Наш Край», розташованого в м. Ковелі Волинської області, по вул. Грушевського, 10, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, таємно викрав з торгових полиць, на яких знаходиться товар, 2 банки ікри марки «Санта Бремор лососева Чингай» вагою 130 г вартістю 140 грн. 33 коп. кожна, одну банку ікри марки «Санта Бремор Лососева Soviet» вагою 140 г вартістю 166 грн. 05 коп., чим спричинив потерпілому ТзОВ «Apro Р» майнової шкоди на загальну суму 446 грн. 71 коп..

Вказане вище обвинувачення пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом, складеним 28.02.17 р. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що затверджений тоді ж прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування між обвинуваченим та представником потерпілого юридичної особи - 27.02.17 р. укладена угода про примирення, що надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

За умовами угоди про примирення обвинувачений повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення та щиро кається. Потерпілому повністю відшкодована матеріальна шкода шляхом повернення частини викраденого майна в натурі та повернення грошових коштів в сумі 140 грн. 33 коп. вартості решти викраденого майна. Тобто, будь - яких претензій матеріального чи морального характеру потерпілий юридична особа - до обвинуваченого не має. Обвинувачений приніс потерпілому в особі його представника щирі вибачення. Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн..

Представником потерпілого юридичної особи - підтверджено в суді повне відшкодування йому заподіяних обвинуваченим збитків вищевказаним шляхом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди для обвинуваченого, відповідає положенням п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої.

Виходячи з викладеного, угода про примирення (з уточненнями тексту п. 3), підлягає затвердженню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 27 лютого 2017 року у кримінальному № 120 170 301 100 002 10 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, укладену між представником потерпілого юридичної особи - ТзОВ «Apro Р» - ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

Речові докази у справі одну банку ікри марки «Санта Бремор лососева Чингай», одну банку ікри марки «Санта Бремор Лососева Soviet», що передані на зберігання потерпілому юридичній особі за розпискою її працівника ОСОБА_6 від 28.01.17 р., залишити у розпорядженні потерпілого.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1