Справа № 568/795/16-к
номер провадження 1-кп/558/5/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року смт. Демидівка
Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000396 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого вантажником ТОВ «Радивилівмолоко», на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, раніше судимого:

16 липня 2013 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;

10 жовтня 2013 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та відповідно до ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

26 грудня 2013 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково не відбутий строк покарання один рік двадцять днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: державний обвинувач ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_3 , суд, -

в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи 26 грудня 2013 року засудженим Радивилівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 16 листопада 2015 року звільненим умовно-достроково невідбутий строк покарання один рік двадцять днів, на шлях виправлення не став, повторно, умисно вчинив корисливий злочин у той час, коли перебував на умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Так, 16 серпня 2016 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував у житловому будинку ОСОБА_11 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивав алкогольні напої разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_11 .

Після вживання спиртних напоїв, у нього виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом крадіжки мобільного телефона марки «Nokia С-2» рожевого кольору, який належав ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_9 , та переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими особами, умисно, повторно з корисливих мотивів, таємно викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nokia С-2» рожевого кольору вартістю 269,50 гривень з стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Lifecell» вартістю 20 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 289,50 гривень.

Завдані збитки потерпілій відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Норма статті 94 КПК України визначає, що для прийняття відповідного процесуального рішення суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та дав показання про те, що в той день, точної дати не пам`ятає, це могло бути 16 серпня 2016 року, в обідню пору він перебував у житловому будинку ОСОБА_11 , що розташований в АДРЕСА_3 , де вживали алкогольні напої разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Після розпивання алкогольних напоїв, усі заснули, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пішли спати в другу кімнату. А він у першій кімнаті заснув на дивані. На іншому дивані в тій же кімнаті спала ОСОБА_9 . Вночі він проснувся та почув, що ОСОБА_9 шукає телефон. Вона запитувала чи не бачив він її телефона, він говорив, що не бачив. Потім ОСОБА_9 знову лягла спати. Вранці ОСОБА_9 також шукала телефон. Він допомагав їй шукати телефон після чого, не знайшовши телефон, ОСОБА_9 пішла з будинку ОСОБА_11 . Через приблизно дві години, коли всі проснулися, то почали шукати телефон ОСОБА_9 . Він шукав телефон разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Телефон не могли знайти, а коли відсунули диван, на якому спала ОСОБА_9 , то побачили, що телефон був за диваном. Він сказав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що візьме телефон та знайде ОСОБА_9 і віддасть його. Телефон вирішив сам віддати ОСОБА_9 , оскільки не довіряв ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , вважав, що вони можуть їй телефон не повернути. Після того, як знайшли телефон, з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 випили чаю та він пішов з будинку ОСОБА_11 . Оскільки не знав, де проживає ОСОБА_9 , але знав, де вона часто буває, то він зайшов до її знайомого, пізніше до подруги ОСОБА_9 , але її там не було. У знайомих запитував чи не бачили вони ОСОБА_9 , але ніхто не знав де вона. Телефон він носив при собі, у кишені своєї куртки, приблизно днів три. Думав, що зустріне ОСОБА_9 та поверне їй телефон. Він повинен був їхати в село до баби, допомогти їй по господарству, але оскільки в нього не було грошей на дорогу, він зайшов у ломбард та хотів здати телефон ОСОБА_9 в залог, але телефон не прийняли, бо він мав пошкодження, було пошкоджено екран на телефоні. Після цього він пішов до свого знайомого ОСОБА_13 та попросив позичити йому 20 гривень. ОСОБА_13 позив йому 20 гривень, а в залог він залишив ОСОБА_13 мобільний телефон ОСОБА_9 . На другий день, коли повернувся з села, то пішов до ОСОБА_13 , щоб забрати телефон ОСОБА_9 . ОСОБА_13 він повернув 20 гривень та забрав телефон, після чого пішов до ОСОБА_11 . Коли прийшов до ОСОБА_11 , то від нього і ОСОБА_12 дізнався про те, що ОСОБА_9 мала писати заяву в поліцію про викрадення телефона, а тому він відразу пішов у поліцію, щоб віддати телефон ОСОБА_9 . Коли прийшов у поліцію то віддав працівникам поліції телефон. Не мав наміру викрасти телефон чи забрати його собі, оскільки в нього був свій телефон. Після того, як разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 знайшли телефон, він його взяв для того, щоб повернути ОСОБА_9 .

Цей телефон був марки «Nokia» слайдер рожевого кольору, на екрані телефону була тріщина. Чи була сім-картка в телефоні та яка саме, і чи були гроші на абонентському рахунку він не знає, оскільки телефон був вимкнений, він телефон не включав та ним не користувався.

Наміру викрадати телефон не мав, хотів лише повернути телефон власнику, а тому не визнає своєї вини у вчинені крадіжки.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 дала показання про те, що в той день, це могло бути 16 серпня 2016 року, вона разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 розпивали алкогольні напої в будинку ОСОБА_11 , що в м. Радивилів. В неї був телефон марки «Nokia С-2» рожевого кольору. Ввечері вона користувалася телефоном. Через деякий час хотіла знову подзвонити, але не могла знайти телефон. В той час всі спали, ОСОБА_3 в тій же кімнаті, де і вона, а ОСОБА_11 і ОСОБА_12 - в іншій кімнаті. В будинку не було світла і не знайшовши телефон, пішла до своєї подруги та попросила, щоб вона зателефонувала на її мобільний телефон. Під час дзвінка, оператор повідомив, що її телефон знаходиться поза зоною досяжності. Вона повернулася в будинок ОСОБА_11 , там ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_3 спали. Вона також лягла спати. Вранці, проснувшись, почала шукати телефон. ОСОБА_3 , коли проснувся, то допомагав їй шукати телефон. Оскільки в той день їй потрібно було о 8-й годині прийти у відділення поліції та їхати для проведення експертизи в м. Рівне, то не знайшовши телефон, вона пішла з будинку ОСОБА_11 у відділення поліції. Працівники поліції її запитували, чому до неї не можна додзвонитися та де її телефон. Після чого, вона повідомила працівникам поліції про всі обставини події. В обідню пору, коли приїхала з м. Рівне, з експертизи, то написала заяву в поліцію про викрадення у неї мобільного телефона.

Її мобільний телефон був марки «Nokia С-2» слайдер рожевого кольору, на екрані телефона була тріщина. В телефоні знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Lifecell» та карта пам`яті. Коштів на мобільному рахунку не було.

Мобільний телефон їй було повернуто працівниками поліції. Також вона сказала ОСОБА_3 , що їй було заподіяно моральну шкоду та він їй дав 200 гривень. Претензій до ОСОБА_3 не має, просить його суворо не карати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що в той день в його будинку, що розташований в м. Радивилів, він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої. Ввечері, будучи п`яним, він пішов в другу кімнату спати. На другий день вранці, коли проснувся, то ОСОБА_3 сказав, що ОСОБА_9 шукала свій мобільний телефон, не могла його знайти, розсердилася та пішла, а тому треба знайти її телефон. Він, ОСОБА_12 та ОСОБА_3 шукали телефон, не могли його знайти, а коли від стіни відсунули диван, на якому спала ОСОБА_9 , то виявили, що телефон був під диваном. Коли знайшли телефон, то ОСОБА_3 сказав, що візьме телефон і поверне його ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_12 своїми показаннями повністю підтвердив показання свідка ОСОБА_11 , давши аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_14 дала показання про те, що працює у ломбарді «Столичний», що м. Радивилові. В серпні 2016 року ОСОБА_3 приходив у ломбард та ходів здати мобільний телефон, але телефон був пошкоджений, мав тріщину на екрані, а тому вона телефон не приймала. ОСОБА_3 також не мав при собі паспорта.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що в той день вона була в складі слідчо-оперативної групи. Після обіду до Радивилівського відділення поліції прийшла ОСОБА_9 , яка повідомила, що в неї викрали мобільний телефон, а тому в ОСОБА_9 було прийнято заяву про викрадення телефону. Через декілька хвилин в її кабінет, як слідчого, оперативні працівники привели ОСОБА_3 та повідомили, що ОСОБА_3 хоче видати мобільний телефон. Після цього ОСОБА_3 написав заяву про добровільну видачу мобільного телефону та такий телефон був оглянутий, про що складався відповідний протокол.

Із дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_9 (а.п. 104) встановлено, що ОСОБА_9 22 серпня 2016 року повідомила Радивилівське ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про викрадення у неї мобільного телефону та просила притягнути до відповідальності винних осіб.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 22 серпня 2016 року (а.п. 107) встановлено, що ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Nokia С-2» рожевого кольору, який знайшов у будинку ОСОБА_11 .

Протоколом огляду предмета від 22 серпня 2016 року з фототаблицею до нього (а.п. 108-111) встановлено, що об`єктом огляду був мобільний телефон марки «Nokia С-2» рожевого кольору, що добровільно виданий ОСОБА_3 .

Висновком експертного заключення з оцінки рухомого майна від 14 вересня 2016 року (а.п. 128-132) встановлено, що середня ринкова вартість бувшого у використанні телефону марки «Nokia С2-05», в момент проведення товарознавчого дослідження в задовільному, технічно справному стані, з урахуванням фізичного та функціонального зносу, станом на 16 серпня 2016 року становить 269,50 гривень.

Згідно довідки ПП ОСОБА_16 від 27 вересня 2016 року (а.п. 142) вартість однієї сім-картки оператора мобільного зв`язку «Lifecell» станом на 16 серпня 2016 року становить 20 гривень.

Ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до якої обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року дає роз`яснення, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. … слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, з показань обвинуваченого ОСОБА_3 телефон марки «Nokia С2-05» був знайдений ним разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у будинку ОСОБА_11 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які дали показання, що, оскільки ОСОБА_9 , не знайшовши свій телефон, пішла з будинку ОСОБА_11 , вони ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 ) шукали телефон в будинку та знайшли телефон за диваном на якому спала ОСОБА_9 .

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, полягає у викраденні чужого майна.

За таких обставини, судом встановлено, що не було таємного викрадення чужого майна, оскільки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , разом шукали мобільний телефон та разом знайшли його. ОСОБА_11 і ОСОБА_12 достовірно знали хто є власником мобільного телефону, за яких обставин телефон вибув із володіння власника та усвідомлювали ті дії, що вчиняв кожен із них.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Винний діє з умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого, очевидців або осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно: за відсутності сторонніх осіб; у їхній присутності, але непомітно для них; у присутності таких осіб і на "їхніх очах", але за умови, що вони не усвідомлюють характеру вчинюваних винним дій. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив.
В даному випадку ОСОБА_3 , знайшовши разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 мобільний телефон, та відразу дізнавшись про місце перебування потерпілої ОСОБА_9 звернувся у відділення поліції для повернення мобільного телефону, що підтверджується заявою обвинуваченого ОСОБА_3 від 22 серпня 2016 року (а.п. 107).
Вказану обставину підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 .
Зворотне стороною обвинувачення не доведено.
Стороною обвинувачення не доведено в судовому засіданні того, що мало місце таємне викрадення чужого майна, тобто, в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 є склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення. Адже ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому сторона обвинувачення зобов`язана доводити винуватість особи поза розумним сумнівом як у вчиненні кримінального проступку, так і у вчиненні злочину. Якщо сторона обвинувачення не доведе вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим - судом ухвалюється виправдувальний вирок.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 тривалий час знайомі, ОСОБА_3 не було достовірно відомо, де саме проживає ОСОБА_9 , що підтверджено в судовому засіданні показаннями потерпілої; а дізнавшись про місце перебування потерпілої вжив дій, що спрямовані на повернення їй телефону, що підтверджується його заявою від 22 серпня 2016 року.

Стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_3 злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а також корисливий мотив, тому його слід визнати невинним і виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку про не доведення стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_3 злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, на час до вступу вироку в законну силу, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, ст. 185 КК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та його виправдати у зв`язку з недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази:
- мобільний телефон марки «Nokia С2-05» рожевого кольору, що переданий на зберігання власнику ОСОБА_9 (а.п. 114), залишити у власності останньої.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Демидівський районний суд Рівненської області до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається із дотриманням вимог ст. 396 КПК України щодо її змісту.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .