Справа № 202/2049/17
Провадження № 1-кс/202/660/2017
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
27 березня 2017 року м. Дніпро
слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів та їх вилучення (виїмку), -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2016 року за № 0001132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
24 березня 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів та їх вилучення (виїмку).
Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 24 березня 2017 року.
У своєму клопотанні прокурор просить: надати слідчому СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 або іншим працівникам оперативних підрозділів органів Національної поліції, визначених слідчим або прокурором ОСОБА_3 відповідним дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. ст. 40, 41 Кримінального процесуального кодексу України, дозвіл на проведення тимчасового доступу (ознайомлення та вилучення) до документів, які містять охоронювану законом таємницю, і знаходяться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , про абонентів, які були активовані з терміналів IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , а саме: розгорнутої інформації щодо власників, роздруківки Інтернет-з`єднань, вхідних і вихідних міжнародних, міжміських, місцевих дзвінків та «СМС» повідомлень, інформації про використання iMEI терміналів і IP-адресів, місцезнаходження (із зазначенням адреси й азимуту базових станцій, з прив`язкою до місцевості) з іншими операторами телефонного зв`язку, за період з 16.05.2016 року по день ухвалення слідчим суддею дозволу на тимчасовий доступ на паперових носіях та на оптичному носії для лазерних систем зчитування.

Прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
На підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі та документи.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали даного клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.
Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, належить до охоронюваної законом таємниці.
Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).
Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: - перебувають або можуть перебувати у володінні фізичної або юридичної особи; - самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; - не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Прокурор у своєму клопотанні в супереч п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України не навів будь-яких обґрунтувань про можливість використання як доказів відомостей, що містяться в інформації з терміналів IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , до якої він просить доступ, та яку конкретно важливу для кримінального провадження обставину підтверджує зазначена інформація.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, правовими позиціями викладеними в п. 67 рішення Європейського суду з прав людини справа «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», в п. 44 рішення Європейського суду з прав людини справа «Камензинд проти Швейцарії» та інші, ст. ст. 31-32 Конституції України, ст. ст. 8-9, 110, 131-132, 159-160, 162-166, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до речей і документів та їх вилучення (виїмку) відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1