Справа №485/607/16-к 30.01.2017
Провадження: № 11-кп/784/121/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000127 за апеляційною скаргою прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Снігурівського району Миколаївської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з повною базовою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 126 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_6

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року прокурору Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000127 за обвинуваченням ОСОБА_7 , як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.

Апелянт вважає:

що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалу постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону;
що не може бути перешкодою для призначення справи для розгляду по суті відсутність в обвинувальному акті вказівки щодо вчинення відносно якої конкретно з потерпілих (чи відносно їх обох) насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.126 КК України, оскільки вказаний недолік може бути усунений прокурором в ході судового розгляду справи шляхом зміни обвинувачення, оскільки відповідно до ст.338 КПК України, прокурор має право під час судового засідання змінити чи доповнити обставини скоєного правопорушення.
Крім того прокурор стверджує:
що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, в ухвалі не навів мотиви і підстави, з яких суд дійшов висновку про повернення його прокурору, у тому числі не зазначив у зв`язку із чим неможливо усунути порушення під час судового розгляду справи.
що під час підготовчого судового засідання не встановлено порушень вимог ст.ст.291, 314 п.3 КПК України
що обвинувальний акт містить відомості, визначені п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказані місце, дата та час скоєння злочину, надана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
що посилання суду на відсутність в обвинувальному акті вказівки на виклад фактичних обставин не відповідає дійсності, оскільки вказані обставини в обвинувальному акті викладені у тому обсязі, які були відомі слідчому та прокурору на момент закінчення досудового розслідування;
що при складанні та затвердженні обвинувального акту, прокурором було використано його право сформулювати обвинувачення ОСОБА_7 так, як він вважає за потрібне. При цьому суд, отримавши для розгляду по суті обвинувальний акт, не вправі вимагати від прокурора, шляхом повернення обвинувального акту для усунення його недоліків, сформулювати в обвинувальному акті обвинувачення таким чином, яке суд вбачає достатнім для розгляду по суті обвинувачення.
При цьому зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки, виконуючи вимоги ст. 314 КПК України, що регламентує порядок проведення судом підготовчого судового засідання за пред`явленим обвинуваченням, на даній стадії судового розгляду, не вправі давати будь яку оцінку формулюванню обвинувачення, в тому числі і щодо повноти та правильності пред`явленого обвинувачення.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2016 року до суду з Апеляційного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000127 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.
Прокурор, захисник та обвинувачений у підготовчому судовому засіданні вважали, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає призначенню до розгляду по суті.
Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, зазначив, що обвинувальний акт не містить дати, місця вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину за ч.1 ст.126 КК України, чіткої вказівки, за вчинення відносно якої конкретно з потерпілих (чи відносно їх обох) інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України.
Вказана некоректність обвинувачення є такою, що порушує право обвинуваченого на захист.

В силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000127, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі.

Так, у відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 вказує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не дотримано цих вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі виклад формулювання обвинувачення, а саме: дати, місця вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину за ч.1 ст.126 КК України, чіткої вказівки, за вчинення відносно якої конкретно з потерпілих інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України.
Натомість прокурор у даному обвинувальному акті поєднав виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення і при цьому допустив очевидні суперечності між викладенням фактичних обставин з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, згідно приписів ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Апелянт залишив поза увагою, що за результатами розгляду даного обвинувального акту Снігурівським районним судом Миколаївської області вже був постановлений вирок від 25 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, який ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 листопада 2016 року був скасований з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання саме з тих підстав, що в обвинувальному акті відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення, а викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, є неконкретними та суперечливими (двозначними) з точки зору викладення дій, які інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 .

І прокурор під час розгляду справи судом першої інстанції не скористався правом змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України.
У даному випадку суд не має залежати від примхи (бажання/не бажання) прокурора скористався своїм правом змінити обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України.
Згідно постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року 5-328кс16 обвинувальний акт для суду є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).

Визначальним у даному випадку є те, що наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 фактичні дані в своїй сукупності не дають повного уявлення стосовно кожного з елементів складу інкримінованих йому злочинів, що, у свою чергу, не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою і не дає можливість визначити межі судового розгляду.

З огляду на зазначене є безпідставними доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та про вихід суду першої інстанції за межі своїх повноважень, передбачених ст. 314 КПК України.

Крім того, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України у даному випадку в жодному разі не є вимогою суду певної реакції цього процесуального документу, оскільки мова йде про саму сутність висунутого обвинувачення, яке є неконкретним та вкрай суперечливим, що, в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист, а відтак і на справедливий суд.

Зважаючи на наведене, є всі підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_7 є неконкретним, що є недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та істотно впливає на його право на захист і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування судових рішень у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 532, КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 повернуто прокурору залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча

Судді