Справа № 317/1592/17
Провадження №1-кп/317/183/2017
ВИРОК
Іменем України

30 червня 2017 року м.Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Запорізького районного суду в м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000446 від 17.03.2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудове, Кілійського району, Одеської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, працюючого ювеліром-збірником ПП «Леон», одруженого, на утриманні маючого двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17 березня 2017 року, приблизно о 06 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Запоріжжя-Маріуполь з боку м.Маріуполя в напрямку м. Запоріжжя, на території Запорізького району, Запорізької області.

В салоні автомобіля «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 в якості пасажирів знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , неповнолітня ОСОБА_9 , 1999 р.н. та малолітній ОСОБА_10 , 2014 р.н.

В цей же час, у зустрічному автомобілю «ВАЗ 21013» напрямку рухався вантажний автомобіль «Renault Premium 460», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

В районі дорожнього знаку «23 км.» вищевказаної автодороги, на ділянці із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, водій ОСОБА_6 , в умовах недостатньої видимості (туману), почав виконувати маневр обгону невстановленого попутного вантажного транспортного засобу, при цьому не надав перевагу водієві зустрічного автомобіля, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Premium 460», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 згідно з висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № 9-231 від 24.04.2017, порушив вимоги п.п. 11.3, 14.6 г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

п. 11.3. «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.»;

- п. 14.6. «Обгін заборонено:
г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості»;
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 11.3, 14.6 г) Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-231 від 24.04.2017 року, з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, пасажири ОСОБА_8 , неповнолітня ОСОБА_9 , 1999 р.н. та малолітній ОСОБА_10 , 2014 р.н. тілесні ушкодження не отримали.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1003 від 18.04.2017, причиною смерті ОСОБА_7 явилась відкрита черепно-мозкова травма, що виразилася в виникненні переломів кісток черепа, забою головного мозку, крововиливами під його оболонки, що ускладнилося набряком мозку. Дані пошкодження утворилися від тупих предметів, можливо 17.03.2017, в результаті дорожньо-транспортної пригоди від травмування деталями салону автомобіля, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 провину свою визнав повністю. По обставинах правопорушення пояснив, що 17 березня 2017 року вранці він знаходився за кермом автомобіля, поряд з ним на пасажирському сидінні був ОСОБА_8 , на задніх сидіннях знаходився його пасинок ОСОБА_7 , його дочка ОСОБА_9 та онук ОСОБА_10 . Вже розвіднелося, був невеликий туман, він декілька разів обгоняв автомобіль, який перевозив худобу. Потім знову вирішив піти на обгін, але не впевнився в безпеці та виїхав на смугу зустрічного руху та не закінчивши маневру зіткнувся лоб в лоб з автомобілем ОСОБА_11 , що рухався назустріч. В результаті зіткнення ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Але допомагав іншим постраждалим. Його пасинка ОСОБА_7 було доправлено у тяжкому стані до лікарні, але від травм він помер. В скоєному щиро розкаявся

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що вона не була безпосередньо свідком події, але про все що відбулося ОСОБА_6 , що є її чоловіком одразу повідомив по телефону. У них з ОСОБА_6 є ще двоє дітей. Також вони утримують родину загиблого ОСОБА_7 . ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи, та не може сама вільно пересуватися. Наявність автомобіля в родині є умовою для їх життя. Чоловік кожного дня на роботу їздить до м.Запоріжжя на автомобілі. Просила при призначенні покарання врахувати всі ці обставини та не позбавляти ОСОБА_6 права керування транспортним засобом.
В ході судового розгляду цивільний позов не заявлено.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є злочином тяжким, але скоєним з необережності, думку потерпілої, яка просила не призначати покарання суворе, дані, що характеризують особу винного: раніше не судимий, його стан здоров`я - на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має соціальні зв`язки - утримує та виховує неповнолітніх дітей, офіційно працює, потерпіла-дружина інвалід 3 групи..

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає щире каяття у скоєному та поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні та в суді які свідчать про те, що обвинувачений розкаявся у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 суд не вбачає.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, зокрема дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Враховуючи думку учасників процесу, суд вбачає за доцільне не застосовувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд, враховуючи відсутність відповідних клопотань у учасників процесу, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.
Керуючись ст.ст 100,124, 368, 369,370,374,376 КПК України суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_12 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 5 (п*ять) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основоного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації, а також згідно ч.2 п.2 ст.76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:
-автомобіль «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території спец майданчика Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_6 за належністю;

-автомобіль «Renault Premium 460», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вважати переданим за належністю ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суду Запорізької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

.