Ухвала
іменем україни
18 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила:

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від

23 вересня 2016 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Арапівка, Троїцького району, Луганської області,який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено:
за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ч. 3 ст. 410 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно йому визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому також зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 квітня 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він під час проходження служби на посаді патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника) 1 групи інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби 3 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в середині грудня 2015 року на території військового містечка № НОМЕР_2 прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), шляхом вільного доступу з складу зберігання озброєння та боєприпасів таємно у декілька прийомів з середини грудня 2015 року до кінця 2016 року викрав вогнепальну зброю, а саме, 16 пістолетів Макарова та 32 магазина до них (двічі в грудні 2015 року й наприкінці 2016 року), а також вчиняв дії, пов`язані з незаконним поводженням із бойовими припасами (двічі незаконно придбав бойові патрони калібру 9 мм - виявив у бочці при першій крадіжці пістолетів, а також придбав у ОСОБА_6 ).
Згадану зброю й бойові патрони він в подальшому збував за зазначеним у вироку особам, зокрема: 02 січня 2016 року - 1 пістолет Макарова серії НОМЕР_3 та магазин до нього ОСОБА_7 ; в середині грудня 2015 року - 3 пістолета марки Макарова та 6 магазинів до них ОСОБА_8 ; наприкінці грудня 2015 року - 2 пістолети марки Макарова та 4 магазини до нихОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; на початку січня 2016 року - ОСОБА_9 4 пістолети марки Макарова та 8 магазинів до них, з яких в подальшому в середині січня 2016 року 1 пістолет марки Макарова і 2 магазина збув ОСОБА_10 ; наприкінці січня 2016 року 5 пістолетів марки Макарова та 10 магазинів до них ОСОБА_11 , з яких на початку лютого 2016 року він збув 1 пістолет марки Макарова, 2 магазина до нього, а також раніше незаконно придбаних ним 320 патронів калібру 9 мм. ОСОБА_12 .

Крім того, під час проведення обшуку 15 квітня 2016 року приблизно о 19.30 год., за місцем проживання ОСОБА_5 , працівники поліції виявили й вилучили у останнього:
пістолет марки Макарова (серія НОМЕР_4 ), який являється вогнепальною зброю;
два магазини до вищевказаного пістолету;
90 патронів калібру 5.45 мм та 56 патронів калібру 9 мм.
У касаційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , просить ухвалені судові рішення щодо останнього змінити, пом`якшити призначене йому покарання, визначивши його таким, яке не пов`язане з позбавленням волі (застосувати положення статей 69, 75, 76 КК України). Обгрунтовуючи свої вимоги, захисник посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Вказує, що при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі суд не дав належної оцінки даним про особу обвинуваченого, не врахував стан здоров`я як його самого, так і його дітей, а також обставини, що пом`якшують покарання (засуджений свою вину визнав, у вчиненому щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, військовій частині відшкодував матеріальні збитки). Ці ж обставини, на думку захисника, залишено поза увагою апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів, дотримуючись положень ст. 433 КПК України, вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 410 КК України в касаційному порядку захисником не оскаржуються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового розгляду, а тому вони у касаційному порядку не переглядаються.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Як убачається із копій судових рішень щодо ОСОБА_5 , при призначенні йому покарання місцевий суд взяв до уваги усі необхідні обставини, які впливають на вид та розмір покарання, зокрема, що той вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно, має двох малолітніх дітей, а також за наявності обставин, що пом`якшують покарання й за відсутності таких, що його обтяжує.

Врахувавши наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді реального позбавлення волі, але у мінімальному розмірі передбаченого санкціями ч. 1ст. 263, ч. 3 ст. 410 КК України та без застосування положень статей 69, 75, 76 КК України.

Апеляційний суд за апеляційною скаргою захисника, доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги, перевірив вирок районного суду, виключивши з його мотивувальної частини вказівку про наявність у ОСОБА_5 судимостей, залишив вирок місцевого суду без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів.
У касаційній скарзі захисника відсутні достатні дані та переконливі доводи, які б спростовували вказані висновки судів першої та апеляційної інстанції та давали б підстави вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок суворості.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3