провадження № 1-кп/294/30/17
справа № 294/394/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року Чуднівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
та потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Чуднові кримінальне провадження № 0000021 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, який має звання старшого прапорщика, займає посаду начальника служби тилу військової частини НОМЕР_1 , має вищу освіту, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
28 червня 1993 року громадянин ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу №3 командира військової частини НОМЕР_2 від 03 грудня 2012 року старшого прапорщика ОСОБА_4 призначено на посаду ТВО командира пожежної роти військової частини НОМЕР_2 , що розташована у АДРЕСА_3 .

У цій же військовій частині, станом на 28 січня 2016 року, проходив військову службу військовослужбовець військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_6 , якого призначено на вказану посаду наказом командира військової частини НОМЕР_2 №100 від 28 травня 2014 року.

Згідно з положеннями статей 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший прапорщик ОСОБА_4 під час проходження військової служби являється прямим начальником за службою та військовим званням по відношенню до старшого солдата ОСОБА_6 .

Згідно з приміткою (п. 1) до ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, №607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами статей 3, 21, 28, 68 Конституції України, статей 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший прапорщик ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності.

Відповідно до вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирі, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших вчинків.

Відповідно до вимог статей 31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. За своїми військовими званнями начальниками є: прапорщики і мічмани - для сержантів і старшин, рядових і матросів однієї з ними військової частини.

Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Відповідно до вимог статей 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.

Разом з тим, старший прапорщик ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , являючись прямим начальником відносно старшого солдата ОСОБА_6 , достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності військовослужбовця, свою явну перевагу, вирішив застосувати насильство щодо підлеглого військовослужбовця.

Так, 28 січня 2016 року, приблизно о 16 год. 00 хв., старший прапорщик ОСОБА_4 , в порушення вимог статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, являючись прямим начальником за службою відносно старшого солдата ОСОБА_6 , тобто будучи військовою службовою особою, перебуваючи у приміщенні пожежного депо, де розміщена пожежна рота військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи умисно, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї явної переваги, будучи невдоволеним неналежним виконанням останнім своїх службових обов`язків, вирішив застосувати насильство щодо свого підлеглого старшого солдата ОСОБА_6 , нанісши йому правою рукою не менше 3 ударів кулаком в ділянку голови, а саме: один удар в область верхньої губи, один удар в область лівого вуха, та не менше одного удару в лобну ділянку голови.

Своїми діями старший прапорщик ОСОБА_4 спричинив старшому солдату ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді 3 саден та петехіальні крововиливи на лобі, садно волосяної частини голови, садно лівого вуха, синець лівої завушної ділянки, садно слизової оболонки верхньої губи та садно задньої поверхні тулубу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №324 від 29.01.2016 року є легкими тілесними ушкодженнями без короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України, визнав частково лише у тому, що не доповів командиру у встановленому порядку про цей інцидент, тобто про порушення потерпілим військової дисципліни, також не мав на меті принизити честь і гідність підлеглого по службі, а наніс потерпілому лише легкі тілесні ушкодження.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 дав суду наступні показання: «Подія ця відбулась 28 січня 2016 року. Зранку на шикуванні в 7:40 ОСОБА_7 не було, тому що, як правило, я дозволяв йому прибувати пізніше і він прибував в частину на 9 годину, бо жив він далеко, в ОСОБА_8 , і я йшов йому назустріч у цьому питанні. Приблизно в 10 годині я працював у своєму кабінеті, він зайшов до мене в кабінет, але не привітався, на що я зробив йому зауваження. ОСОБА_9 почав просити, щоб я його відпустив у штаб частини для підписання обхідного листа у зв`язку з переведенням для подальшого проходження служби в іншу частину. До цього ОСОБА_9 перебував у навчальному центрі в смт. Десна, а з 28 січня за графіком мав заступити в добовий наряд, про що 27 січня йому було доведено. Я спочатку відмовив у проханні ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що він знаходиться в наряді. ОСОБА_9 почав наполягати і, враховуючи моє до нього попереднє добре ставлення, я дозволив йому піти до штабу підписувати обхідний лист. Через зайнятість по роботі згодом я забув про ОСОБА_7 і приблизно о 15 годині мені зателефонувала бухгалтер з відділу матеріально-технічного забезпечення і повідомила, що ОСОБА_9 повинен здати на склад речовий мішок і флягу. Я зателефонував ОСОБА_7 і поцікавився, де він знаходиться, і отримав відповідь, якої зовсім не очікував. ОСОБА_9 сказав, що він знаходиться в центрі ОСОБА_10 , «бухає» і збирається їхати додому. Я ОСОБА_7 зауважив, що він знаходиться в наряді і не може покинути місце несення служби, і наказав йому прибути в розташування пожежної роти. Приблизно о 16 годині старший солдат ОСОБА_9 прибув. ОСОБА_11 знаходився у себе в кабінеті і він постукав, зайшов, у руках у нього був букет квітів. Я запитав, з якого приводу квіти. ОСОБА_9 відповів, що квіти він купив своїй дружині і що він зараз їде додому. ОСОБА_11 сказав, щоб він віддав мені квіти (і я поклав їх на стіл), а потім щоб доповів мені по формі, тому що ОСОБА_9 був розстібнутий і від нього явно відчувався запах алкоголю. ОСОБА_9 почав мене звинувачувати в тому, що він зараз відправляється на війну, що у свій час я не підписав йому рапорт на звільнення, та в інших його негараздах, після чого замахнувся і спробував нанести мені удар лівою рукою. Я відбив удар і правою рукою намагався його схопити і можливо наніс йому удар правою рукою в район вуха відкритою долонею і виштовхнув його з кабінету. Так як ОСОБА_9 пручався і кидався на мене, то я його повалив на підлогу і притис коліном до підлоги, руки його тримав і вимагав заспокоїтись. ОСОБА_9 не заспокоювався і я заламав йому руку, що теж не допомогло. ОСОБА_9 знаходився у такій позиції, що стояв на колінах і головою впирався в підлогу. Мені ставало важче його втримувати, він пручався, кричав, ображав і я прийняв рішення зв`язати його, тому що більше не міг його втримувати, та для того, щоб він у стані сп`яніння та у такому емоційному стані не вчинив протиправних дій щодо мене чи інших військовослужбовців. Це все супроводжувалось шумом, криками, прибіг черговий роти сержант ОСОБА_12 , якому я дав команду взяти мотузку і зв`язати ОСОБА_7 . Нам це не вдалось, тому що мотузка була занадто груба. З допомогою сержанта ОСОБА_13 нам вдалось йому заламати вже дві руки і ми повели його в спальне приміщення, де я наказав прив`язати ОСОБА_7 до ліжка. Після цього принесли вже тоншу мотузку, якою вдалось його прив`язати. Я викликав мед.працівника, щоб оцінити стан ОСОБА_7 . Прибув мед.працівник ОСОБА_14 . У мене не було мети провести медичне освідування ОСОБА_7 , щоб покарати його за стан сп`яніння. ОСОБА_14 його оглянув, дав випити ОСОБА_7 якоїсь рідини і сказав, що той через деякий час заспокоїться. У ОСОБА_7 дзвонив телефон у кишені. Я дістав його телефон і виключив, тому що ОСОБА_9 на той момент відповідати не міг. Виявилось, що це телефонувала мама ОСОБА_7 , тому що через декілька хвилин вона передзвонила мені і запитала, що сталось з її сином. ОСОБА_11 повідомив, що він п`яний. Вона також почала мене звинувачувати, повідомила, що вона все чула, тому що ОСОБА_9 зайшов до мого кабінету з увімкненим телефоном. Після цього я зробив ще одну спробу поговорити спокійно зі ОСОБА_7 . Це мені не вдалось, оскільки ОСОБА_9 знову почав мене звинувачувати в тому, що я не підписав йому рапорт на звільнення та в усьому іншому. Також я розмовляв з командиром частини по телефону, але про ситуацію, яка склалась, не доповів. Вже після шикування я після роботи їхав додому до міста Бердичева і мені знову телефонувала мама ОСОБА_7 декілька разів я бачив, хто дзвонить але не відповідав, тому що був за кермом. Також мені дзвонив сержант ОСОБА_12 і сказав, що ОСОБА_9 заспокоївся, і запитав дозволу, щоб його відв`язати, на що я дав добро. Згодом мені зателефонував ОСОБА_9 , я хоча і був за кермом, але відповів. ОСОБА_9 мені сказав, що він відв`язався і вже знаходиться за територією частини і йде додому. Я вимкнув телефон і одразу зателефонував ОСОБА_12 , який підтвердив, що ОСОБА_9 знаходиться у військовій частині».

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України, його вина у інкримінованому йому злочині повністю доведена та підтверджується наступними доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: «Після того, як я заступив в наряд, приблизно об 11 годині приїхали хлопці, з якими я проходив навчання у військовому навчальному центрі «Десна», і повідомили, що нас переводять до іншої військової частини. Я підійшов до командира роти і запитав про це, але він відповів, що йому про це нічого не відомо. Я запитав дозволу піти до штабу і дізнатися більш конкретно про це у стройовій частині. Він мені дозволив. ОСОБА_11 пішов у стройову частину, де мені вручили обхідний лист, на якому я встиг поставити декілька підписів, а потім разом з товаришем ми пішли в кафе «Трикутник» замовили обід, пообідали. Я пам`ятаю, що випив пива. Чи вживав я горілку я не заперечую, але і не стверджую, так як не пам`ятаю, пройшло вже багато часу. Потім підійшли двоє хлопців у військовій формі, ми їх запросили до себе за стіл, поспілкувалися. Потім ми вийшли з кафе і розійшлися. По дорозі я зайшов купити букет квітів для дружини і йшов до командира роти відпроситися, щоб поїхати додому збирати речі, оскільки нас на наступний день вже мали відправляти в іншу частину. По дорозі мені зателефонував командир роти, я сказав йому, що я в місті і що я п`яний, він мені наказав негайно прибути в підрозділ. Я по дорозі до частини йшов і розмовляв з матір`ю по телефону. Заходячи в казарму я поклав телефон в карман, вважаючи, що я його вимкнув. Коли я зайшов до командира роти, він мені сказав закрити двері, після чого в нецензурній лексиці «синок, ти що знахабнів?» і вдарив мене правою рукою в вухо. Я впав і вдарився головою об шкаф, який стояв позаду. Коли я почав підводитись, він наніс ще один удар, але легший, і при цьому говорив: «ти п`яний, ти в наряді, …» ОСОБА_11 почав закривати обличчя, щоб він мене більше не вдарив. Він крикнув: «синок, ти на кого руку піднімаєш?». Я підвівся і він мені ще раз наніс сильний удар в ліву сторону голови і я випав з кабінету. Потім він мене притиснув до підлоги, я пручався, він позвав ще сержанта ОСОБА_12 , який з сержантом ОСОБА_13 мене завели в спальне приміщення і прив`язали до ліжка. Прийшов мед.працівник ОСОБА_14 , дав мені напитись води. Потім всі пороз`їжджались, прийшов ОСОБА_12 , я йому показав свої травми і мене відв`язали. Після цього я вийшов в курилку і зателефонував матері. Вона сказала, що вона все чула і вже зателефонувала на гарячу лінію Міністерства оборони і повідомила їм про цю подію. Потім приїхали працівники поліції і почали проводити слідчі дії».

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні дала суду наступні показання: «потерпілий є моїми сином, 28.01.2016 року я спілкувалась з сином по телефону, він був в м. Чуднові, він йшов до начальника ОСОБА_16 , щоб відпроситись у нього додому, коли він заходив поклав телефон, але не відключився, я почула як син зайшов, привітався, далі я почула грубе лаяння, дуже голосно, це говорив не мій син, далі був шум, гуркіт, крики ОСОБА_16 , щоб в`язали сина, що він п`яний і буйний, я гукала, але зрозуміла, що мене не почують, я перервала зв`язок і зателефонувала знову, мої дзвінки скидали, відключили телефон сина взагалі, потім я дзвонила до ОСОБА_16 , він не відповідав, сам передзвонив, сказав, що син напився, подзвонив мені ОСОБА_17 , сказав, що не бив сина, тільки в`язав його, говорив, що начальник позбавить його премії, якщо відмовиться це робити, дав синові телефон, який розповів, що прив`язаний до ліжка, все в нього болить, що його побили через те, що син випив і це не сподобалось ОСОБА_16 , я сказала синові, що буду скаржитись, дзвонити на гарячу лінію».

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: «з потерпілим та обвинуваченим перебуваю у службових відносинах, в той день я перебував в наряді, був черговим по роті, пішов перевірити територію біля місця відведеного для паління, підійшов ОСОБА_9 , який в цей день був у добовому наряді, тримав біля вуха телефон, був не охайний, бушлат розстібнутий, без шапки, казав, що йде до командира роти ОСОБА_16 , через дві хвилини я почув галас, ОСОБА_9 кричав до ОСОБА_16 нецензурно, виривався, ОСОБА_16 тримав ОСОБА_7 притиснутим до підлоги, обвинувачений сказав, що потерпілий порушив військову дисципліну, він п`яний і його треба зв`язати, на галас прибіг ОСОБА_13 , який допоміг нам зв`язати ОСОБА_7 , командир наказав утримати ОСОБА_7 до ранку, викликали медичного працівника, в ОСОБА_7 були ушкодження на обличчі, який говорив, що отримав їх від ОСОБА_16 , видимих ушкоджень я не бачив на ньому до того, як він заходив до обвинуваченого, я подзвонив матері ОСОБА_7 , приклав телефон йому до вуха, я вийшов, після цього я розв`язав його, подзвонив командиру роти та повідомив про це, ОСОБА_9 попрохав зв`язати його, бо втече, він був у розпачі, до цього розповідав, що хоче звільнитись, жалівся на те, що його відправляють в зону проведення антитерористичної операції».

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: «28.01.2016 року, будучи в наряді після 15:00 год. я в приміщенні пожежної роти почув шум, побачив ОСОБА_7 , який лежав на землі, на ньому був обвинувачений, який сказав, що ОСОБА_9 п`яний та бушує, я розцінив це як порушення військової дисципліни, я, ОСОБА_16 та ОСОБА_12 довели ОСОБА_7 до ліжка, зв`язали білою мотузкою, він пручався, виражався нецензурно, коли прив`язували, я бачив у ОСОБА_7 на обличчі подряпини і загусту кров, потім він розповів, що його побив обвинувачений, але за що не казав, до цих подій ОСОБА_9 говорив, що служити не може, так як хворий».

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні дав суду наступні показання: «28.01.2016 року я був курилці з солдатом ОСОБА_21 , сержантом ОСОБА_12 , було помітно, що ОСОБА_9 був в нетверезому стані, при собі мав букет квітів, від нього було чути алкоголем, сержант спитав, кому квіти, ОСОБА_9 відповів, що командиру, пішов до казарми, за ним пішли ми, спочатку ОСОБА_12 , ОСОБА_21 і я, почув крики, кричав старший прапорщик, кричав «ти на кого руку підняв», біля входу лежав ОСОБА_9 , ОСОБА_16 коло нього, я пішов на тумбочку, всі виражались нецензурно, ОСОБА_16 тримав його, мені сказав, щоб покликав ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , ОСОБА_16 казав, що треба мотузку, завели ОСОБА_7 в спальне приміщення, ОСОБА_9 пручався, на лобі в нього була подряпина, але точно не пам`ятаю, я не бачив у нього інших тілесних ушкоджень, далі ОСОБА_7 відв`язали і він вільно пересувався».

- висновком судово-медичної експертизи №324 від 29.01.2016 року, відповідно до якої при судово-медичній експертизі та згідно записів, представлених на вивчення медичних документів у ОСОБА_6 було виявлено три садна та петехіальні крововиливи на лобі, садно волосяної частини голови, садно лівого вуха, синець лівої завушної ділянки, садно слизової оболонки верхньої губи, синець на правому передпліччі, садно на лівому передпліччі та садно задньої поверхні тулубу, які є легкими тілесними ушкодженнями без короткочасного розладу здоров`я, утворились від дії тупих твердих предметів, тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою контактуючою поверхнею, можливо в термін, що вказує обстежений. В зв`язку з відсутністю в представленій медичній документації записів щодо огляду потерпілого неврологом чи нейрохірургом судити про наявність у нього струсу головного мозку не представляється можливим. Садно слизової оболонки верхньої губи, петехіальні крововиливи в лобній ділянці, синець в лівій завушній ділянці могли утворитись в результаті нанесення ударів кулаком в будь-якому положенні тіла, при якому дані ділянки були доступні для здійснення травмуючого впливу. Садна на обличчі та лівій вушній раковині могли утворитись від дії нігтів пальців рук людини, в тому числі і при нанесенні ударів кулаками чи кистю по обличчю. Синець на правому передпліччі та садно на лівому передпліччі могли утворитись від дії мотузки при прив`язуванні рук. При падінні з положення стоячи могло утворитись садно волосяної частини голови справа та садно в поперековій ділянці, однак враховуючи локалізацію даних ушкоджень в різних анатомічних площинах малоймовірно, що падіння могло бути одноразовим (том 1, а.с. 76-77).

- висновком судово-медичної експертизи №566 від 26.02.2016 року, відповідно до якої зазначений в медичній документації діагноз «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку» виставлений на підставі суб`єктивних скарг хворого не підтверджений достовірною неврологічною симптоматикою, а тому не враховується при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. За таких обставин, на які вказав в ході слідчого експерименту ОСОБА_6 , могли утворитись три садна та петехіальні крововиливи на лобі в результаті нанесення удару в лоб ділянку рукою; садно лівого вуха та лівої завушної ділянки - в результаті нанесення удару в ділянку вуха рукою; садно задньої поверхні тулубу - в результаті падіння на спину; синець на правому передпліччі та садно лівому передпліччі - в результаті дії мотузки при прив`язуванні рук. На механізм отримання садна волосяної частини голови справа та садна слизової оболонки верхньої губи справа в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 не вказує. За обставин, на які вказав в ході слідчого експерименту ОСОБА_4 , могли утворитись садно лівого вуха та лівої завушної ділянки - в результаті нанесення yдapу в ділянку вуха рукою; садно задньої поверхні тулубу - в результаті падіння на спину; садно волосяної частини голови справа - в результаті притискання та тертя головою об підлогу; синець на правому передпліччі та садно лівому передпліччі в результаті дії мотузки при прив`язуванні рук; на механізм спричинення садна слизової оболонки верхньої губи справа в ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_4 не вказує. Утворення трьох саден та петехіальних крововиливів на лобі в результаті притискання до підлоги вважаю малоймовірним, більш вірогідно, що вони утворились в результаті нанесення удару в лобну ділянку (том 2, а.с. 41-44).

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.02.2016 року та ілюстрованою таблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав мотузку, якою його зв`язували до ліжка (том 2, а.с. 26 - 35).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2016 року та ілюстрованою таблицею до нього під час якого потерпілий ОСОБА_6 показав на статисту та розповів, яким чином ОСОБА_4 наносив йому удари (том 1, а.с. 180 - 186).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2016 року та ілюстрованою таблицею до нього, під час якого підозрюваний ОСОБА_4 показав на місці та розповів про обставини, які сталися 28.01.2016 року близько 16:00 год. у приміщенні пожежної роти військової частини НОМЕР_2 між ним та ОСОБА_6 , показав на статисту, яким чином відбувався його фізичний контакт зі ОСОБА_6 , що суперечить висновку судово-медичної експертизи № 566 від 26.02.2016 року, згідно якої утворення трьох саден та петехіальних крововиливів на лобі більш вірогідно утворились в результаті нанесення удару в лобну ділянку (том 1, а.с. 172 - 179).

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_22 №121 від 03.03.2016 року, за результатами службового розслідування за фактом перевищення службових повноважень старшим прапорщиком ОСОБА_4 стосовно старшого солдата ОСОБА_6 , в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 426-1 КК України (том 2, а.с. 79 - 86).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2016 року та ілюстрованою таблицею до нього під час якого свідок ОСОБА_18 показав на статисту та розповів, яким чином він, ОСОБА_4 та ОСОБА_19 зв`язували за ноги та руки ОСОБА_6 (том 2, а.с. 138 - 142).

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.426-1 КК України як застосування військовою службовою особою насильства щодо підлеглого в умовах особливого періоду.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину;

- відомості про особу обвинуваченого, який одружений, має вищу освіту, військовослужбовець військової служби за контрактом, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

- обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно з пунктом 7 частини першої статті 66 КК України, - вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними та аморальними діями потерпілого. На підставі ч.2 статті 66 КК України суд визнає також як обставину, що пом`якшує покарання, надання обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 як підлеглому по службі допомоги, пільг та сприяння у вирішенні особистих питань за весь період служби ОСОБА_6 у військовій частині НОМЕР_2 ;

- обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно статті 67 КК України, судом не встановлені.

Отже, за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу винного та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд дійшов висновку про можливість на підставі статті 69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.426-1 КК України та призначити покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Суд також вважає, що виправлення та перевиховання винного, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням якщо ОСОБА_4 протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Питання про долю речового доказу слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту обвинуваченого закінчився 29.06.2016 року. На даний час, враховуючи призначене судом покарання, а також належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 66, 69, 426-1 ч.4 КК України, статтями 100, 349, 368, 373-376, 484-491 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України позбавлення волі на строк 5 (пять) років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_4 на час іспитового строку наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 як особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира військової частини за місцем проходження засудженим військової служби, а у випадку звільнення його з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речовий доказ - фрагмент керамічної напольної плитки розміром 10х10 см. коричневого кольору - повернути військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 )

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Чуднівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1