печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6546/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження за клопотанням заступника директора Департаменту міжнародного права та співробітництва Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про визнання та виконання на території України вироку Московського міського суду Російської Федерації від 30.09.2013, яким засуджено громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :
Вироком Московського міського суду Російської Федерації від 30.09.2013, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. «а» ч. 4 ст. 229-1, ч. 1 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації, та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання у виді 17 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 26.11.2012.

За вироком суду, ОСОБА_4 , діючи в складі організованої групи, 23.11.2012 вчинив контрабанду, тобто незаконне переміщення через державний кордон, наркотичних засобів у великому розмірі, а також готування до збуту наркотичних засобів у великому розмірі.

Заступник директора Департаменту міжнародного права та співробітництва Міністерства юстиції України ОСОБА_3 звернулась до суду з письмовим клопотанням в порядку ст. 602 КПК України про приведення вищезазначеного вироку у відповідність з законодавством України.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, в листі від 14.03.2017 директор Департаменту міжнародного права ОСОБА_5 підтримала подане до суду клопотання з проханням провести судове засідання за відсутності представника Міністерства юстиції України.

Засуджений ОСОБА_4 , як вбачається з внесеного клопотання, відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 4 УФСВП Росії по Тамбовській області». Натомість, матеріали клопотання містять заяву засудженого про переведення його для подальшого відбування покарання на територію України ( а.с. 22).

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про місце, день і час судового розгляду, в письмовій позиції від 14.03.2017 висловила пропозицію щодо приведення вироку іноземного суду щодо ОСОБА_4 у відповідності із законодавством України. Суд визнав можливим провести судовий розгляд за відсутності прокурора.

Суд, вивчивши позицію прокурора в листі від 14.03.2017, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Як зазначено судом вище, вироком Московського міського суду Російської Федерації від 30.09.2013, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п. «а» ч. 4 ст. 229-1, ч. 1 ст. 30, п. «а» ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації, та призначено покарання:

- за п. «а» ч. 4 ст. 229-1 КК Російської Федерації 16 років позбавленні волі;

- за ч. 1 ст. 30 п «а» ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 17 років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Вироком Московського міського суду Російської Федерації від 30.09.2013 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. «а» ч. 4 ст. 229-1 КК Російської Федерації, що в Кримінальному кодексі України відповідає диспозиції ч. 3 ст. 305 КК України ( за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину організованою групою).

Окрім того, вироком Московського міського суду Російської Федерації від 30.09.2013 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 30, п «а» ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації, що в Кримінальному кодексі України відповідає диспозиції ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України ( за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину організованою групою).

Згідно з ч. 4 ст. 610 КК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Окрім положень ч. 4 ст. 610 КК України, суд при визначені засудженому ОСОБА_4 основного покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України враховує вимоги ч. 2 ст. 68 КК України, згідно яких за вчинення готування до злочину строк або розмірі покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Визначаючи ОСОБА_4 покарання згідно правил КК України, суд вважає необхідним, застосувавши вимоги ч. 2 ст. 69 КК України, не визначати засудженому передбачене санкціями ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки за вироком суду Російської Федерації таке покарання ОСОБА_4 не призначалось.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно з ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією «Про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983, ст.ст. 602, 603,610 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Визнати та виконати на території України вирок Московського міського суду Російської Федерації від 30.09.2013, яким громадянин України ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених п. «а» ч. 4 ст. 229-1, ч. 1 ст. 30 п. «а» ч. 3 ст. 228-1 КК Російської Федерації, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації, до покарання у виді 17 років позбавлення.

Вважати ОСОБА_4 засудженим:

- за ч. 3 ст. 305 КК України із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України з застосуванням ч. 2 ст. 69, ч. 2 ст. 68 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з 26.11.2012.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишити у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її проголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено клопотання, та прокурором.

Суддя ОСОБА_1