29.06.2017 Єдиний унікальний № 371/688/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 77 /17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засідання, в залі суду угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим від 29 червня 2017 року по кримінальному провадженню відомості про яке 18 квітня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миронівка Київської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 17 квітня 2017 року разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спільно відпочивали на березі річки Росава, що навпроти Миронівського міського пляжу, неподалік вулиці Захарченка, в місті Миронівка Київської області. В ході відпочинку ОСОБА_6 сів відпочивати, обпершись на дерево, та закрив очі, ОСОБА_8 відійшов від місця відпочинку, щоб назбирати дрова для багаття, а ОСОБА_7 сидів, повернувшись спиною до ОСОБА_4 , та спілкувався по мобільному телефону.

У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме належного ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Нокіа» модель «1280» чорного кольору та будь-якого іншого майна, яке перебувало в кишенях куртки останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 17 квітня 2017 року в обідній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на березі річки Росава навпроти Миронівського міського пляжу, неподалік вулиці Захарченка міста Миронівка Київської області, діючи з прямим умислом на вчинення крадіжки, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, користуючись тим, що ОСОБА_6 , на його думку заснув, діючи непомітно для нього і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просунув праву руку до внутрішньої кишені куртки ОСОБА_6 , де відшукав мобільний телефон марки «Нокіа» моделі «1280» чорного кольору та порожній гаманець коричневого кольору із шкірозамінника, після чого почав виймати вказані речі з кишені.

В цей час ОСОБА_6 відкрив очі та побачив, що ОСОБА_4 , нахилившись над ним, нишпорить у його кишені. ОСОБА_6 , усвідомивши, що ОСОБА_4 вчиняє дії, направлені на незаконне заволодіння його майном, намагаючись перешкодити протиправним діям ОСОБА_4 , схопив його за праву руку, яка перебувала в його кишені куртки, та почав її утримувати.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , розпочаті як таємне викрадення майна ОСОБА_6 , в ході вчинення злочину переросли у відкрите викрадення майна, що усвідомили як потерпілий ОСОБА_6 , так і обвинувачений ОСОБА_4 . У момент, коли протиправні дії ОСОБА_4 стали відкритими, він усвідомивши це, не припинив їх вчиняти, а навпаки, діючи умисно, відкрито та очевидно для потерпілого, продовжив вживати заходів, спрямованих на заволодіння майном ОСОБА_6 . З метою доведення злочинного умислу до кінця та звільнення захопленої руки, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом ривка, без застосування фізичного насильства відносно ОСОБА_6 , звільнив свою руку від захвату останнього та відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа» моделі «1280» чорного кольору вартістю 206 гривень (двісті шість гривень) 67 копійок та порожнім гаманцем коричневого кольору із шкірозамінника вартістю 184 гривень (сто вісімдесят чотири гривні) 44 копійок.

В подальшому ОСОБА_6 почав словесно вимагати від ОСОБА_4 повернути своє майно, на що останній, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, розвернувшись втік із місця вчинення злочину, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 391 гривень (триста дев`яносто одна) 11 копійок.

Таким чином, своїми умисними, протиправними, винними діями, спрямованими на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 здійснив незаконне, відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , а саме: мобільного телефону марки «Нокіа» моделі «1280» чорного кольору, порожнього гаманця коричневого кольору із шкірозамінника, завдавши останньому матеріальної шкоди в загальному розмірі 391 гривень (триста дев`яносто одна) 11 копійок, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження, 29 червня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000161, яка подана до суду захисником обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні і відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Із зазначеної угоди вбачається, що її сторони обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 у кримінальному провадженні відомості про яке 18 квітня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №00001 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_9 повністю визнає свою винуватість у вчиненому злочині; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, узгодили призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України у виді одного року позбавлення волі, та звільнення на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк у 1 (один) рік.
Також в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду про примирення. Він розуміє, що надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення, збитки, завдані злочином, потерпілому відшкодував.
У судовому засіданні потерпілий підтримав угоду про примирення. Він розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
Прокурор проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим не заперечувала.
З`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного Кримінального кодексу України та КПК України, суд прийшов до наступного.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, який відповідно до ч. 3 ст. 12 Кримінального кодексу України класифікується як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 29 червня 2017 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , відповідає вимогам, встановленим у ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотних для даного кримінального провадження обставини; розмір матеріальної шкоди спричиненої вчиненням злочину, підтвердження її відшкодування, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами обвинуваченого, його захисника та потерпілого.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; і обвинувачений, і потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого, що виразилися у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (крадіжки), вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим - наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. ст. 65, 75 Кримінального кодексу України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особі винного, обставинам, що пом`якшують покарання, зокрема щирому каяттю та активному сприянню у розкритті злочину, відсутності обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Відтак суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі ч. 3 ст. 474 КПК України, а тому обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 100, 314, 318, 322, 337, 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 474, 475КПК України, суд

З А С У Д И В :
1.Затвердити угоду про примирення від 29 червня 2017 року в кримінальному провадженні, відомості про яке 18 квітня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

2.ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

3.На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк у 1 (один) рік.

4.Згідно п. п 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: протягом строку випробування періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5.Після набрання вироком законної сили скасувати арешт мобільного телефону марки «Нокіа» моделі «1280» чорного кольору, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 21 квітня 2017 року.

6.Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, та потерпілому.

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1