Справа № 573/588/17
Номер провадження 1-кс/573/151/17
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
21 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Білопілля клопотання слідчого Білопільського відділення поліції (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна та додані до нього матеріали,

в с т а н о в и в :
20 березня 2017 року слідчий СВ Білопільського відділення поліції (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.

Клопотання вмотивоване тим, що з Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області до Білопільського ВП ГУНП в Сумській області за підслідністю передане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2015 року за №0000809, за ч. 1 ст. 190 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що 06 жовтня 2015 року о 12 годині 52 хвилини ОСОБА_5 , перебуваючи у Попаснянському відділенні «ПриватБанку», за адресою: Луганська область, м. Попасна, вул. Першотравнева, 3, внесла на банківську карту НОМЕР_1 поповнення на суму 300 грн. за придбані через мережу Інтернет мобільні телефони, які так і не отримала, а банківську карту невстановленої особи було заблоковано.

В подальшому встановлена причетність до вчинення злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Про підозру в даному кримінальному провадженні нікому не повідомлялося.

З метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вилученого майна, яке відповідає критеріям речових доказів, у кримінальному провадженні, слідчий узгоджено із прокурором просить накласти арешт на банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000809 до скасування у встановленому КПК України порядку позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав.

Власник вилученого майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти накладення арешту на належну йому банківську картку не заперечує.

Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та повно, всебічно і об`єктивно дослідивши додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною першою статті 170 КПК поняття арешту майна визначено як тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 2, ч. 3 вказаної норми закону арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СВ Білопільського ВП (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000809 від 12 жовтня 2015 року, яке за підслідністю надійшло з Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області, за фактом шахрайського заволодіння коштами ОСОБА_5 у сумі 300 грн., за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а. с. 4).

З матеріалів клопотання вбачається, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , який з метою покращення свого матеріального становища подав оголошення на сайт ОЛХ про продаж мобільних телефонів і надувного човна та, представившись працівником одного із офісів м. Приморськ Одеської області, пропонував купити вказане майно, що було у використанні з вимогою здійснити часткову передоплату на його банківську картку. У жовтні 2015 року зі своєї картки № НОМЕР_1 у «Приватбанку» зняв кошти в сумі 290 грн. завідомо знаючи, що їх як передоплату за мобільні телефони внесла незнайома йому жінка (а. с. 6).

Протоколом тимчасового доступу від 18 березня 2017 року у ОСОБА_6 тимчасово вилучено банківську картку у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (а. с. 5).

Постановою слідчого Білопільського відділення поліції (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 від 20 березня 2017 року вказане вище майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000809 та залишено на зберіганні у цьому кримінальному провадженні (а. с. 7).

Суд вважає, що слідчий належним чином обґрунтував своє клопотання, довів, що для здійснення кримінального провадження вилучена річ має суттєве значення, так як є достатні підстави вважати, що вона відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому з метою повного, всебічного і неупередженого проведення досудового розслідування є потреба в їх збереженні без доступу сторонніх осіб. При цьому незастосування заборони у виді арешту вилученого у ОСОБА_6 майна матиме негативні наслідки, які можуть перешкодити даному кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна, суд дійшов висновку про необхідність арешту вилученої у ОСОБА_6 банківської картки у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 до скасування у встановленому КПК України порядку заборони відчуження, розпорядження та користування. На думку суду, такий засіб забезпечення кримінального провадження є співрозмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого Білопільського ВП (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на банківську картку у ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , яка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000809 від 12 жовтня 2015 року, шляхом тимчасової, до скасування у встановленому КПК України порядку заборони їх відчуження, розпорядження та користування.

Вилучену банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0000809.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, а також надіслати ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: