Номер провадження: 11-сс/785/41/17
Номер справи місцевого суду: 523/1/17
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02.01.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002019 від 30.03.2016 року,

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого: у 2014 році Южненським районним судом Одеської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0002019 від 30.03.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 30.03.2016 року приблизно о 2:40 годині, він за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, знаходячись біля магазину «Копійка», розташованому в будинку №70-6 по вул. Добровольського у м. Одесі, діючи з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, підбігши до раніше незнайомих йому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, відкрито заволоділи належним ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «Леново А369» вартістю 1600 гривень та належним ОСОБА_10 мобільним телефоном марки «Нокіа 630» вартістю 2200 гривень, після чого з місця скоєння злочину втекли, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями завдавши кожному з потерпілих матеріальну шкоду на вищевказану суму.

01.01.2017 року ОСОБА_7 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2016 року про дозвіл на затримання.

02.01.2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та цього ж дня слідчий звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра відносно ОСОБА_7 , ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме - можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів. Крім того, у клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 з 27.12.2016 року перебував у розшуку.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02.01.2017 року клопотання слідчого було задоволене, а до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01.03.2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час розгляду клопотання прокурором була підтверджена наявність у кримінальному провадження обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 та заявлені слідчим ризики, а також неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На дану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не врахував, що в доданих до клопотання матеріалах відсутні докази належного виклику ОСОБА_7 до органів поліції та законності оголошення його в розшук. Також захисник вважає, що в клопотанні та в ухвалі слідчого судді безпідставно вказано, що ОСОБА_7 раніше судимий, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , його судимість була погашена.

Крім того, захисник зазначає, що додані до клопотання слідчого матеріали не підтверджують обґрунтованості підозри стосовно ОСОБА_7 , наявність заявлених слідчим ризиків та неможливості запобігання їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 підтверджується долученими до клопотання слідчого матеріалами, а саме: протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .

Також матеріалами провадження підтверджується наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить наявна в матеріалах копія ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2016 року про дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу в судове засідання для забезпечення його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, копіями постанов про зупинення досудового розслідування та про його відновлення, а також протоколом затримання ОСОБА_7 від 01.01.2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не був належним чином повідомлений про необхідність явки до органу досудового розслідування та слідчого судді, в судовому засіданні апеляційного суду підтверджені не були. Не знайшло свого підтвердження й твердження захисту про те, що дані про особу підозрюваного та його поведінку дають підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі, з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02.01.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002019 від 30.03.2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3