Справа № 358/492/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1530/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами, поданими захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатами ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вирок Богуславського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бране Поле, Богуславського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хохітва, Богуславського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Долина, Обухівського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вишгород, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Богуслав, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Богуслав, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Богуславського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року:

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України;

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України;

ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці; остаточне покарання ОСОБА_13 визначено на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 08 квітня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України;

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці; за сукупністю вказаних злочинів, на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців; остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Богуславського районного суду Київської області від 27 лютого 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці; остаточне покарання ОСОБА_14 визначено на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вказаних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_14 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

За вироком суду: ОСОБА_7 та ОСОБА_12 визнано винуватими у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення; ОСОБА_13 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення; ОСОБА_8 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; ОСОБА_6 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; ОСОБА_14 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; - за наступних обставин.

19 грудня 2015 року приблизно о 01 годині ночі, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_12 приїхали на автомобілі «Citroen», державний номер НОМЕР_1 , який належить останньому, до сільського будинку культури, що розташований по АДРЕСА_7 . Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 підійшли до приміщення сільського будинку культури та реалізуючи корисний умисел, ОСОБА_7 за допомогою металевої фомки пошкодив вхідні двері та відкрив їх. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 проникли всередину приміщення сільського будинку культури, звідки вони викрали дві акустичні колонки потужністю 1700 ВТ, вартістю 1200 гривень за одну колонку. Викрадене майно ОСОБА_7 та ОСОБА_12 разом перенесли та завантажили до автомобіля «Citroen», після чого з місця вчинення злочину зникли, завдавши Бранепільській сільській раді майнову шкоду на загальну суму 2400 гривень.
22 грудня 2015 року у ОСОБА_7 повторно виник умисел на таємне викрадення майна, з цією метою він запропонував ОСОБА_12 та ОСОБА_13 таємно викрасти майно, на що останні погодилися, таким чином вступивши у злочинну змову. На наступний день, 23 грудня 2015 року, приблизно о 02 годині ночі, ОСОБА_7 , будучи ініціатором вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , приїхали на автомобілі «Citroen», державний номер НОМЕР_1 , до майстерні, яка належить ОСОБА_15 , що розташована по АДРЕСА_8 . Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли до приміщення майстерні та реалізуючи корисний умисел, ОСОБА_7 за допомогою металевої фомки пошкодив навісний замок на вхідних дверях та відкрив їх, після чого проник всередину приміщення майстерні. ОСОБА_13 залишився біля вхідних дверей до майстерні, а ОСОБА_12 стояв на кутку приміщення. ОСОБА_7 по черзі виносив з приміщення майстерні викрадене майно і передавав його ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Внаслідок даних умисних протиправних дій з майстерні було викрадено: пряму шліфувальну машину марки «Зеніт» ЗГ 250, вартістю 477 гривень; електроточило марки «Томск» У-4.2, вартістю 150 гривень; станок для точіння ланцюгів марки «Старт» СЦЗ 450, вартістю 567 гривень. ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 разом перенесли та завантажили до автомобіля «Citroen» викрадене майно, після чого з місця вчинення злочину зникли, чим завдали потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 1194 гривні.
31 грудня 2015 року у ОСОБА_6 повторно виник умисел на таємне викрадення майна, з цією метою він запропонував ОСОБА_14 таємно викрасти будь-яке майно у одному з дачних будинків, що розташовані в с. Лютарі, Богуславського району, Київської області, на що останній погодився, таким чином вступивши у злочинну змову. 01 січня 2016 року приблизно о 01 годині ночі ОСОБА_6 та ОСОБА_14 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою прибули до дачного будинку, розташованого по АДРЕСА_9 , який належить ОСОБА_16 . Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_14 підійшли до дачного будинку та керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 за допомогою принесеної із собою металевої фомки пошкодив вікно із зовнішньої сторони будинку. Через отвір, що утворився, він разом з ОСОБА_14 по черзі проникли всередину будинку, звідки викрали праску «Еlecta Daphne» 2006 року виготовлення, вартістю 150 гривень; риболовецький ящик з наявними в ньому рибальським приладдям вартістю 480 гривень; мікрохвильову піч «Samsung» 2006 року виготовлення, вартістю 600 гривень; металевий бур червоного кольору 2010 року виготовлення, вартістю 200 гривень; бензокосу «XB 25 DJ моделі 415 vs», вартістю 1200 гривень; газонокосарку марки «BUDGET BMS 85», вартістю 2300 гривень; інфрачервоний обігрівач «Ufo L/30» 2009 року виготовлення, вартістю 1200 гривень; електрокультиватор «Expert Garden 10104215» 2011 року виготовлення, вартістю 2450 гривень; саморобний зварювальний апарат на 220 В, вартістю 600 гривень; два мисливські комбінезони 2010 року виготовлення, вартістю 500 гривень. Викрадене майно ОСОБА_6 та ОСОБА_14 перенесли до автомобіля ГАЗ 31029, державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на суму понад 9680 гривень.

В середині січня 2016 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 вирішив повторно вчинити таємне викрадення майна, з цією метою він запропонував ОСОБА_14 таємно викрасти колеса з автомобіля марки «ГАЗ», на що останній погодився, таким чином вступивши у злочинну змову. ОСОБА_6 та ОСОБА_14 повторно, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою, в середині січня 2016 року приблизно о 01 годині ночі, прибули до неогородженого двору багатоповерхового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де побачили автомобіль марки «ГАЗ-24», державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_17 . Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_6 за допомогою принесеного ручного підйомника підняв автомобіль та зняв з нього за допомогою гайкового ключа, два автомобільних колеса з шинами «Rosava C1», вартістю 250 гривень за одне колесо. В цей час ОСОБА_14 перебував неподалік від автомобіля та спостерігав, щоб не було сторонніх осіб, які б заважали ОСОБА_6 здійснити задумане. Викрадені колеса ОСОБА_6 та ОСОБА_14 разом перенесли до автомобіля «ГАЗ 31029», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 . Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 майнову шкоду на суму 500 гривень.

Крім того, 17 або 18 січня 2016 року, приблизно о 01 годині ночі, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 вирішив повторно вчинити таємне викрадення коліс для свого автомобіля марки «ГАЗ». Керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 приїхав на автомобілі марки «ГАЗ 31029», державний номер НОМЕР_2 , у двір багатоповерхового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , де виявив автомобіль марки «ВАЗ 2102», державний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_18 . Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб ОСОБА_6 , реалізуючи свій корисливий умисел, шляхом вільного доступу зняв з автомобіля марки «ВАЗ 2102», державний номер НОМЕР_4 за допомогою принесеного з собою ручного підйомника та гайкового ключа, два автомобільних колеса з шинами «Белшина», вартістю 450 гривень за одне колесо та викрав з багажника автомобіля бензопилу «Ростех» БП 52 РТ, вартістю 1008 гривень. Викрадене майно ОСОБА_6 переніс до свого автомобіля марки «ГАЗ 31029», державний номер НОМЕР_2 , на якому він приїхав. Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на загальну суму 1908 гривень.

07 лютого 2016 року ОСОБА_8 вирішив вчинити таємне викрадення будь-якого майна, з цією метою він запропонував ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 таємно викрасти майно, на що останні погодилися, таким чином вступивши у злочинну змову. В свою чергу, ОСОБА_14 запропонував вчинити крадіжку майна з дачного будинку, що розташований в с. Лютарі, Богуславського району Київської області, оскільки він раніше проживав в даному селі. 08 лютого 2016 року, приблизно о 01 годині ночі, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою, прибули до дачного будинку, що розташований по АДРЕСА_9 , який належить ОСОБА_19 . Скориставшись відсутністю власниці та сторонніх осіб, обвинувачені ОСОБА_13 разом з ОСОБА_6 за допомогою принесеної з собою металевої фомки пошкодили скло метало-пластикового вікна. Через отвір, що утворився, ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 по черзі проникли всередину дачного будинку, звідки таємно викрали бензопилу марки «Forte FG 52-52», вартістю 1265 гривень; електричне точило марки «Електромаш» TC-60126, вартістю 409 гривень; бензиновий генератор марки «Forte», модель FG 3500», вартістю 3709 гривень; мотоблок моделі 1050 G та два колеса та шестигранного стержня до нього, загальною вартістю 11200 гривень; шуруповерт «DWT», вартістю 1004 гривні; електродвигун «Motor Guide» для човна, вартістю 7064 гривні; електродвигун «Forte» EW8160 для бетонозмішувача, вартістю 1800 гривень; електричний перфоратор «STARK АН -800», вартістю 1565 гривень; пластмасову каністру червоного кольору об`ємом 10 л, вартістю 80 гривень; музичний центр «MAX-KJ630», вартістю 1050 гривень; підсилювач звуку «SUBBUFER» «AKAI POWER», вартістю 2450 гривень; дві музичні колонки марки «SAMSUNG» PSKJ630l та «SAMSUNG» PSRJ630E, загальною вартістю 4687 гривень; електроподовжувач оранжевого кольору 25 м, вартістю 150 гривень; прожектор «Артикул» 30903152, вартістю 265 гривень; упаковку з цвяхами, вартістю 12 гривень та електрозварювальний апарат «Kaiser» 160 М 2014 року виготовлення, вартістю 1540 гривень. Викрадене майно обвинувачені перенесли та завантажили до автомобіля марки «ГАЗ 31029», державний номер НОМЕР_2 , на якому приїхав ОСОБА_6 . Після цього, обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_19 майнову шкоду на загальну суму 38250 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним вироком Богуславського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року, захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги в частині, що стосується інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 . В апеляційних скаргах захисники, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій свого підзахисного, просять оскаржуваний вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через суворість, та пом`якшити призначене покарання. Зокрема, захисник ОСОБА_11 просить пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі за сукупністю злочинів та вироків до 4 років 6 місяців, а захисник ОСОБА_9 до 4 років 7 місяців. На обґрунтування своїх вимог, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 зазначає, що суд першої інстанції при призначенні його підзахисному покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків не врахував часткове відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілим та його з`явлення із зізнанням, що на думку апелянта, є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому і дають підстави для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж призначене судом першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі вказує про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою дані про особу ОСОБА_6 , а саме наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також інших обставин, які суттєво, на його думку, впливають на призначення його підзахисному покарання. Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні ОСОБА_6 , відшкодування ним матеріальної шкоди та вибачення обвинуваченим перед потерпілими, та призначив ОСОБА_6 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок його суворості.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників, подані в частині, що стосується інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_12 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_13 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України; ОСОБА_14 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, які не оспорюються учасниками судового провадження, в тому числі і захисниками обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводів апеляційних скарг захисників обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції при призначенні останньому покарання повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є відповідно злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, обставинами, що пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Також, при ухваленні вироку судом першої інстанції враховано дані про особу ОСОБА_6 , зокрема, негативну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також враховано думку потерпілих, які просили суд суворо не карати обвинуваченого.
Таким чином, місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_6 враховано всі обставини, які відповідно до ст.65 КК України підлягають врахуванню при призначенні покарання, в тому числі і ті, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники.
Звертає на себе увагу той факт, що ОСОБА_6 під час іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, тобто висновків з попередньої судимості для себе не зробив та на шлях виправлення не став. Зазначені обставини виключають можливість призначення обвинуваченому більш м?якого покарання.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції остаточне покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Богуславського районного суду Київської області від 27 лютого 2015 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців та звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, тобто фактично покарання за цим вироком ОСОБА_6 не відбував, а тому судом першої інстанції правильно застосовано положення ст. 71 КК України при ухваленні оскаржуваного вироку та призначено обвинуваченому остаточне покарання більше від покарання, призначеного за нові злочини та від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 та інших, а також про безпідставність доводів апеляційних скарг захисників.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Богуславського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 залишити без змін.

Судді:
___________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4