Справа №580/932/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/277/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 580/932/17 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 12 червня 2017 року, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межиріч Лебединського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 (зареєстрованого по АДРЕСА_2 ), раніше не судимого

застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки слідчим суддею не було враховано характер і ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, вагомість наявних доказів про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб і, що до підозрюваного раніше вже застосовувалися заходи виховного характеру за ч.2 ст.289 КК України, однак він знову вчинив аналогічний злочин. Також не було надано належної оцінки тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на неповнолітніх, спільно з якими вчинив злочин та вчинити інший злочин, оскільки він ніде не працює, після вчинення злочину намагався втекти, контактує з особами, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

12.06.2017 до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури Сумської області, звернувся слідчий Лебединського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 09.06.2017 близько 04-00 години ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зайшли до подвір`я господарства АДРЕСА_3 , де незаконно заволоділи мопедом «Honda Dio 27», чим завдали ОСОБА_14 майнової шкоди на заявлену суму 8000 грн.

09.06.2017 до ЄРДР за № 0000301 були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

10.06.2017 о 10-05 годині ОСОБА_9 був затриманий і в цей же день йому було вручено повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8-ми років, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на неповнолітніх, спільно з якими вчинив злочин, потерпілого та свідків, вчинити інший злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області до ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існує ризик незаконного впливу на свідків, але з урахуванням особи підозрюваного його належну процесуальну поведінку зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, а згідно приписів ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і постановляючи ухвалу про застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та існує ризик незаконного впливу на свідків, і з урахуванням особи підозрюваного його належну процесуальну поведінку зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та належним чином ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчим суддею були в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження, як того і вимагають положення ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.3 і 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказував слідчий.

Є вірними і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення про недоведеність ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б вказували на це, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що жоден більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти заявленим ризикам, оскільки у клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначено, а під час його розгляду як в суді першої інстанції, так і при перегляді постановленого за результатами його розгляду рішення слідчого судді в апеляційному суді, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

Слідчим суддею згідно ч.1 ст.178 КПК України у повній мірі було взято до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_9 підозрюється та передбачене законом покарання за цей злочин, характеристику підозрюваного, і що у певний період часу він був офіційно працевлаштований.

Ті обставини, що ОСОБА_9 після вчинення злочину намагався втекти, не працює і, що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, в даному конкретному випадку, на думку колегії суддів не можуть в достатній мірі свідчити про необхідність застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою та істотно не впливають на можливість застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При цьому, примусові заходи виховного характеру не є кримінальним покаранням та є наслідком звільнення від кримінальної відповідальності, а тому ця обставина не може братися до уваги поряд з іншими, передбаченими ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 .

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_9 контактує з особами, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності нічим не підтверджуються, а тому не можуть бути прийнятими до уваги.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування тримання під вартою.

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 12 червня 2017 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4