В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

та її захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/94/17 (справа № 308/903/17) внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 11.01.2017 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Ужгород, громадянки України, особи ромської національності, неодруженої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 23.12.2011 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 31.05.2013 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

- 21.10.2013 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі,

- 05.09.2014 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 195 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання до досягнення дитиною 3 річного віку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
10 січня 2017 року о 13 годині 20 хвилині ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 з метою здійснення обряду колядування шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері зайшла до коридору будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки на пропозицію поколядувати ніхто з мешканців будинку не відгукнувся, ОСОБА_4 зайшла до спальної кімнати та побачила на тумбочці два гаманці, після чого, усвідомлюючи можливу наявність в них грошових коштів, в неї виник умисел на їх викрадення.

В подальшому, ОСОБА_4 , умисно, повторно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, підійшовши до тумбочки, відкрила вказані гаманці, звідки викрала грошові кошти в загальній сумі двадцять тисяч гривень купюрами номіналом по 200 та 500 гривень, які сховала до кишені куртки, в яку була одягнута, вийшла з кімнати до коридору, де частину грошових коштів в сумі дві тисячі гривень передала ОСОБА_6 , яка очікувала ОСОБА_4 в коридорі будинку та не була обізнана з умислом останньої на таємне викрадення чужого майна.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 покинула дворогосподарство АДРЕСА_2 та пішла в напрямку до м. Ужгорода, де частиною грошових коштів розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 20 тисяч гривень.

За зазначених обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та пояснила, що вона дійсно вчинила даний злочин, а тому просить суворо її не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить рецидив злочину.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ужгороді, громадянки України, ромської національності, неодружена, тимчасово не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується нейтрально (скарг з боку сусідів чи мешканців району на неї не надходило), має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2012 року народження, ОСОБА_9 , 2013 року народження, ОСОБА_10 , 2015 року народження.

Раніше судима, а саме:

- 23.12.2011 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 31.05.2013 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

- 21.10.2013 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі,

- 05.09.2014 року за вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 195 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання до досягнення дитиною 3 річного віку.

Також вже після вчинення цього злочину була притягнута до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений до вчинення цього злочину 18.12.2016 року, - за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22.03.2017 року у справі № 304/202/17 ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 06 лютого 2017 року 1 (один) місяць і остаточно ОСОБА_4 призначене покарання 3 (три) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Обираючи до обвинуваченої ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості і був вчинений обвинуваченою повторно, конкретні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, та обтяжуючої обставини такої, як рецидив злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти власності, проте на шлях виправлення не стала, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років і 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання яке призначене за цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22.03.2017 року у справі № 304/202/17, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 (трьох) років і 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Оскільки засуджена вчинила в період іспитового строку новий злочин, суд не вбачає підстав для застосування статей 75, 79 КК України у даному випадку.

Потерпілою у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 660,30 грн. слід стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років і 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання яке призначене за цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22.03.2017 року у справі № 304/202/17, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 (трьох) років і 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь держави судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта у розмірі 660,30 грн. (шістсот шістдесят гривень 30 копійок).

Речові докази: грошові кошти в сумі 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень, а саме 23 купюри номіналом по 500 гривень - передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 , вважати повернутими власнику (законному володільцю).

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_7 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій і її захиснику, та направити потерпілій.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1