№558/119/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року смт. Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
в ході судового розгляду у відкритому судовому засідання обвинувального акту у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 07 серпня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Млинівського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000228, яке внесено в ЄРДР 07 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні, 22 червня 2017 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про відвід колегії суддів, посилаючись на те, що задля усунення ризику упередженого ставлення до особи обвинуваченого колегії суддів Млинівського районного суду слід заявити відвід.

Обвинувачений ОСОБА_7 заяву захисника ОСОБА_8 про відвід колегії суддів Млинівського районного суду підтримав.

Прокурор в судовому засіданні щодо вирішення питання про відвід колегії суддів покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву про відвід колегії суддів Млинівського районного суду не підтримав і вважає, що будь-які підстави для відводу колегії суддів Млинівського районного суду Рівненської області відсутні.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження вважає, що заява захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 підлягає до задоволення, так як у відповідності до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України з ознаками співучасті із ОСОБА_10 , щодо котрого було винесено вирок від 14 березня 2016 року Млинівським районним судом Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Кримінальне провадження за вказаним фактом щодо гр. ОСОБА_7 було виділено в окреме провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст.2 Закону «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» наголошує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо обов`язку судді відмовитись від розгляду справи у випадку можливості його упередженого сприйняття справи, зокрема, у Рішенні ЄСПЛ по справі «Micallef v. Malta» суд вказав, що кожен суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. (Рішення від 15.10.2009, заява № 17056/06, п. 98), аналогічне положення міститься і в Рішенні по справі Castillo Algar v. Spain, від 28 жовтня 1998, Reports 1998-VIII, п. 45.

У Рішенні по справі «Pullar v. United Kingdom» ЄСПЛ вказав, що судова практика передбачає два критерії для встановлення безсторонності суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції. По-перше, потрібно встановити, що суд був суб`єктивно безсторонній, тобто жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість. Особиста безсторонність презюмується доти, доки не буде доведено інше. По-друге, суд повинен бути об`єктивно безсторонній, тобто передбачається існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього. (Рішення від 10 червня 1996, Reports 1996-ІІІ, п. 30).

При чому, як зазначає ЄСПЛ у п. 32 Рішення по справі «Pullar v. United Kingdom», у деяких випадках, коли складно надати докази за допомогою яких можна спростувати презумпцію суб`єктивної безсторонності судді подальший розвиток гарантії безстороннього розгляду забезпечує вимога об`єктивної неупередженості.

Зміст обов`язку безсторонності суду розкривається також у п.66 Рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2010 року, заява № 4785/02, де зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

ЄСПЛ у п. 69 Рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначає, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

Крім того ЄСПЛ у п.70 Рішення у Справі «Мироненко і Мартенко проти України» наголошує, що навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, поскільки у захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та в обвинуваченого ОСОБА_7 виник сумнів в неупередженості колегії суддів з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000228, яке внесено в ЄРДР 07 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, з метою забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_7 на справедливий суд та, враховуючи те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави , і верховенство права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає за необхідне заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів задоволити.
У відповідності до ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Частинами 1-3 ст.81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України,
суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів Млинівського районного суду Рівненської області у кримінальному провадженні № 0000228, яке внесено в ЄРДР 07 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК Українизадоволити.

Кримінальне провадження передати в канцелярію суду для розподілу, відповідно до статті 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3