Ухвала

19 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року вказаний вирок залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями в частині призначеного йому покарання.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Однак, касаційна скарга засудженого не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.

Так, у вступній та прохальній частинах касаційної скарги зазначено про оскарження ОСОБА_5 як вироку суду першої інстанції так і ухвали суду апеляційної інстанції, тоді як його доводи сформульовані лише щодо незаконності ухвали апеляційного суду, що свідчить про неузгодженість позиції засудженого.

При цьому, засуджений у касаційній скарзі, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого як на підстави для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, не наводить належного обґрунтування зазначених позицій, з огляду на положення статей 412, 414 КПК України.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Крім того, засуджений не додав до касаційної скарги її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, що не узгоджується з ч. 6 ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України та п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3