н/п 1-кп/490/402/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу на посаді водія 1 відділення взводу управління роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
23 липня 2015 року громадянин ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією для проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2015 № 164 матрос ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія 1 відділення взводу управління роти вогневої підтритмки зазначеної військової частини.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2016 №248 ( АДРЕСА_2 ) матроса ОСОБА_3 звільнено в запас та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
03 травня 2016 року матросу ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку тривалістю 12 (дванадцять) діб, 16 травня 2016 року матрос ОСОБА_3 зобов`язаний був з`явитися до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
16 травня 2016 року о 08 год 00 хв матрос ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з несення військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відпустки у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
23 грудня 2016 року о 08 год 00 хв матрос ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу, вчиненному в умовах особливого періоду, за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він дійсно був відсутній у військовій частині так як поїхав до своєї дівчини та займався там своїми справами, після чого 23 грудня 2016 року з`явився на службу. У вчиненому щиро кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, з 17.08.2015 року по 27.11.2015 року брав участь в АТО.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1