Справа № 417/3580/16-к
Провадження № 11-кп/782/96/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши 06 квітня 2017 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 24 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА
До Марківського районного суду Луганської області від Міністерства юстиції України 28.12.2016 року надійшло клопотання представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про приведення вироку суду РФ у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_8 , засудженого вироком Вельського районного суду Архангельської області від 28.01.2016 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років за вчинення злочину, передбаченого п. «б» ч. 4 ст.132 КК РФ (насильницькі дії сексуального характеру стосовно особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку). Згідно з цим вироком ОСОБА_8 повинен відшкодувати ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану злочином, у сумі 300 000 російських рублів, а також сплатити судові витрати у сумі 23 409 російських рублів.

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №5 УФСВП Росії по Архангельській області», кінець відбуття строку покарання - 27.09.2029 рік. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_8 в Україні: АДРЕСА_1 . У клопотанні просять визначити норми (статті, частини статей) КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 визнано винним вироком РФ; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі цього вироку; вирішити питання про виконання вироку РФ в частині відшкодування потерпілій шкоди, а також судових витрат.

Оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення цього вироку у відповідність із законодавством України. Суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, оскільки додані до клопотання документи є неналежним чином завірені, що викликають сумніви в їх легітимності, а саме: вирок Вельського районного суду Архангельської області від 28.01.2016 року відносно ОСОБА_8 не завірено, належним чином, судом, яким його ухвалено, та немає підтвердження набрання ним законної сили; в доданих документах відсутні дати їх видачі чи виготовлення; копія паспорту засудженого ОСОБА_8 не завірена особисто підписом засудженого; не надано належним чином завіреної довідки на ім`я ОСОБА_8 про отримання ідентифікаційного номеру платника податків. Окрім того, у суду викликають сумніви заяви засудженого ОСОБА_8 , написані ним власноручно, оскільки з ухвали Архангельського областного суду вбачається, що в апеляційний скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_8 вказував, що він не був ознайомлений з матеріалами справи, оскільки повністю сліпий.

В апеляційній скарзі заступник директора Департаменту начальник Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу за його клопотанням у відповідності із законодавством України. Заявник вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню на підставах, передбачених п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що ствердження суду першої інстанції про те, що додані до клопотання документи є неналежним чином завірені, що викликають сумніви в їх легітимності, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону та міжнародного договору. Вказує, що КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року не передбачено вимог щодо оформлення заяв засудженого та інших документів, що надаються державою винесення вироку державі виконання вироку. Стверджує, що всі додані до клопотання документи оформлені належним чином. Вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили, що підтверджується фотокопією розпорядження про виконання вищевказаного вироку російського суду, складений 14.04.2016 року, завірений суддею ОСОБА_10 , скріплений печаткою суду. Копія цього розпорядження завірена підписом начальника колонії. Надання довідки на ім`я ОСОБА_8 про отримання ідентифікаційного номеру платника податків Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року та КПК України не передбачено. Окрім того вказує, що вирішення питання про дотримання умов, обов`язкових для прийняття засудженої особи з РФ в Україну для подальшого відбування покарання належить виключно до компетенції Центрального органу і здійснюється на етапі прийняття рішення Міністерством юстиції України і його дослідження судом в рамках провадження за статтею 610 КПК України не передбачено. На переконання заявника відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку стосовно ОСОБА_8 , у відповідність із законодавством України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, і створює загрозу для порушення зобов`язань, взятих за міжнародним договором України, та прав громадянина України ОСОБА_8 .

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані прокурори, які підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи, вказавши, що ОСОБА_8 вчинене кримінальне правопорушення, за яке було засуджено судом РФ, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, позбавлення волі необхідно визначити на строк 8 років, цивільний позов підлягає виконанню у національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурорів, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала суду за результатами розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Розглядаючи питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження, за участю прокурора, повинен перевірити зміст клопотання Міністерства юстиції України на відповідність вимогам ч. 2 ст. 610 КПК України та визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Однак суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону.

Стаття 5 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року визначає, що запити надсилаються міністерством юстиції держави, яка звертається із запитом, міністерству юстиції держави, до якої звернено запит. Відповіді повідомляються по тих же каналах. Будь-яка Сторона може у заяві на ім`я Генерального секретаря Ради Європи повідомити про те, що вона буде використовувати інші канали зв`язку. Держава, до якої звернено запит, у найкоротші строки інформує державу, яка звертається із запитом, про те, погоджується вона, чи ні на передачу засудженої особи, про яку йдеться у запиті.

За таких обставин у відповідності до міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, питання передачі засудженої особи вирішується міністерствами юстиції відповідних держав, які й перевіряють легітимність (правомірність, законність) запитів , відповідей та інших документів.

До повноважень суду відноситься приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України. Інші питання при передачі засудженої особи з однієї держави до іншої, судом не вирішуються.

Колегія суддів вважає, що клопотання Міністерства юстиції України відповідає вимогам ч. 2 ст. 610 КПК України, оскільки до нього додані всі передбачені документи: 1) копія вироку (ар.с. 6-18), разом з документом, що підтверджує набрання ним законної сили розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили (ар.с. 26); 2) текст статей кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок (ар.с. 27); 3) документ про тривалість відбутої частини строку покарання, в тому числі інформацію про будь-яке попереднє ув`язнення, звільнення від покарання і про будь-які інші обставини щодо виконання вироку (ар.с. 32); 4) заяву засудженого про згоду на передачу його для відбування покарання в Україні (ар.с 28-29,31); 5) інформацію про стан здоров`я і поведінку засудженого (ар.с. 33-35).

За таких обставин, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам, вона підлягає скасуванню, а клопотання Міністерства юстиції України задоволенню.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Вельського районного суду Архангельської області від 28.01.2016 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років за вчинення злочину, передбаченого п. «б» ч. 4 ст.132 КК РФ.

Зі змісту цього вироку вбачається, що ОСОБА_8 засуджено за насильницькі дії сексуального характеру стосовно особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, які полягали в тому, що він кілька разів змушував лягати малолітню потерпілу до нього в ліжко, де насильно утримував, проти її волі і згоди, гладив рукою оголені груди і статеві органи. При цьому ОСОБА_8 використовував безпорадний стан малолітньої потерпілої, висловлював словесні погрози вбивством і заподіяння шкоди здоров`я, звернені до неї та її матері, які в той ситуації сприймались реально. Окрім того, з метою подолання здійсненого потерпілої опору, умисно завдав їй один удар в область голови і один удар рукою в область тіла, заподіявши останній фізичного болю.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

З урахуванням наведених обставин, встановлених судом іноземної держави, колегія суддів вважає, що дії засудженого ОСОБА_8 , які кваліфіковані за п. «б» ч. 4 ст.132 КК РФ відповідають ч. 2 ст. 156 КК України - вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

При цьому колегія суддів враховує, що в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки злочинів передбачені ст.ст. 152-155 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для визначення статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129 КК України (побої і мордування; погроза вбивством). У даному випадку необхідно враховувати, що вказані кримінальні правопорушення, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, відносяться до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, що передбачає особливий початок досудового розслідування та кримінального провадження в цілому. За санкціями даних кримінальних правопорушень відсутній такий вид покарання, як позбавлення волі на певний строк.

Санкція ч. 2 ст. 156 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, тобто за законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави.

Отже при приведенні вироку суду РФ у відповідність із законодавством України, ОСОБА_8 необхідно визначити максимальний строк позбавлення волі, передбачений за ч. 2 ст. 156 КК України 8 років.

Згідно з ч. 6 ст. 610 КПК України колегія суддів вважає необхідним вирішити питання про виконання вироку РФ в частині цивільного позову, про що ставить питання в клопотанні Міністерство юстиції України. Через те, що у вироку суду РФ суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд апеляційної інстанції, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, який становить 10 Російських рублів - 4,8587 гривень.

У виконанні вироку РФ в частині стягнення з осудженого процесуальних витрат в доходну частину федерального бюджету РФ, колегія суддів вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 9, 10 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 376, 610 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 24 січня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника директора Департаменту начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права ОСОБА_7 задовольнити.

Привести вирок Вельського районного суду Архангельської області від 28 січня 2016 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засуджено за п. «б» ч. 4 ст. 132 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років, у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим у відповідності із законодавством України за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 28 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 вересня 2015 року по 07 квітня 2016 рік включно, який провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Надати дозвіл на виконання вироку Вельського районного суду Архангельської області від 28 січня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 компенсацію моральної шкоди в сумі 300 000 Російських рублів, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали складає 145 761 гривня.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3