ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
заявниці ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянув 7 лютого 2017 року в м. Києві кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за касаційною скаргою останньої на ухвали Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року та Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року з питання перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вищезазначеною ухвалою місцевого суду, залишеною без зміни вказаною ухвалою апеляційного суду, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Подільського районного суду м. Києва від 30.12.2014 про задоволення подання ТМО «Психіатрія» у м. Києві про припинення примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації заявниці до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання диспансерної амбулаторної психіатричної допомоги.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу місцевого суду від 18.09.2015 та змінити ухвалу апеляційного суду від 15.03.2016.
Директор територіального медичного об`єднання ПСИХІАТРІЯ у м. Києві в запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_6 просить залишити її без задоволення, як необґрунтовану.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити оскаржені рішення без зміни, пояснення захисника та заявниці, які підтримали скаргу останньої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2014 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 377 КК України, до останньої були застосовані на підставі висновку додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21.08.2012 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.12.2014 за поданням адміністрації ТМО «Психіатрія» у м. Києві були припинені примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання диспансерної амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_6 , а ухвалою того ж суду від 23.01.2015 за заявою останньої роз`яснено, що першим судовим рішенням було припинено застосування примусових заходів медичного характеру тільки у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а надання ОСОБА_6 диспансерної амбулаторної психіатричної допомоги не припинялося.
18.09.2015, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Подільського районного суду м. Києва від 30.12.2014 за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявниця фактично оспорювала інше судове рішення - ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2014 про застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру, а згідно ч. 1 ст. 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

До того ж суд дійшов правильного висновку про те, що лист заступника директора з наукової роботи і судової психіатрії та експертизи від 08.10.2014, на який покликалась заявниця, не містить даних, які б давали підстави для визнання рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.12.2014 помилковим. На обґрунтування вказаних висновків суд зазначив в ухвалі вичерпні доводи.

Апеляційний суд, вмотивувавши свої висновки у відповідності до вимог ст. 419 КПК України, обґрунтовано залишив без зміни ухвалу суду першої інстанції, а доводи ОСОБА_6 на спростування вищезазначених висновків непереконливі та недостатні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даної справи не було допущено.

Зважаючи на зазначене та керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу останньої - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9