Номер провадження: 11-кп/785/536/17
Номер справи місцевого суду: 509/2702/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.02.2017 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, неодружений, працює докером ДП ІМТП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.
02.02.2016 року, близько 07 год. 50 хв., в світлий час доби, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «БМВ 325», д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, рухався по автодорозі «Чорноморськ Великодолинське». В районі «Будівельного ринку» в с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області він, порушивши вимоги п.п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, проявляючи злочинну самовпевненість, не обрав безпечну дистанцію, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля з задньою частиною автомобіля «Тойота Корола», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпіла отримала закриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку легкого ступеня, забій шийного та грудного відділів хребта, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки мотивація, яка наведена у вироку суду, щодо того, що керування транспортним засобом є єдиним джерелом існування для обвинуваченого, не підтверджується об`єктивними доказами.
Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, кваліфікацію його дій та призначеного йому основного покарання, прокурор просить скасувати вирок у частині призначення покарання і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на два роки.
В запереченнях на апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як видно з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням зі сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.
При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
Дійсно, відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину (злочин середньої тяжкості), особу винного, який раніше не судимий, неодружений, характеристику, той факт, що він не перебуває на обліку у нарколога і психіатра, а також його вік.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілій.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, покарання обвинуваченому призначено без урахування усіх обставин справи.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, судом першої інстанції встановлено, що злочин вчинений обвинуваченим під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, наведений у вироку, щодо можливості незастосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, є безпідставним, оскільки він не мотивований жодним чином.
Доводи захисника про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в зв`язку з тим, що він вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.
Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про призначення більш суворого покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України з обставиною, яка обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не може бути визнане притягненням до одного виду юридичної відповідальності за одне й теж саме правопорушення.
Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Частиною другою статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно з приписами ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Уданому випадку, суд апеляційної інстанції вважає, що без мотивне незастосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, з урахуванням того, що обвинувачений вчинив злочин, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, суперечить приписам ст. 65 КК України.

Визначаючи строк додаткового покарання, апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні злочину, розкаявся, відшкодував завдану злочином шкоду, тому вимога прокурора про призначення покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки є занадто суворою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання - скасуванню, з ухваленням, у цій частині, нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.02.2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання, - скасувати та ухвалити, у цій частині, новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на один рік.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3