Справа №127/3028/17
Провадження №1-кп/127/675/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000269, які надійшли з Військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Молодший сержант ОСОБА_6 16 липня 2015 року призваний під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби. 16 липня 2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №199 від 16.07.2015 молодшого сержанта ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. З 14 серпня 2015 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №220 від 18.08.2015 молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира взводу - командира відділення мінометної батареї батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 . 17 березня 2014 року Указом в. о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
01 листопада 2015 року молодший сержант ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 58, 59, 123, 124, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, став на шлях злочинної діяльності - умисно та без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи об`єктивну можливість повернутись до військової частини.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 58, 59, 123, 124, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01 листопада 2015 року діючи умисно, без поважних причин, з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з проходженням військової служби, не маючи наміру повернутись у військову частину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відео конференції, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, за обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому.
Суду пояснив, що був призваний під час мобілізації міським комісаріатом Черкаської області до військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу. В жовті 2015 року ОСОБА_5 відповідно до наказу пішов у відпустку, 01 листопада 2015 року він мав повернутись в військову частину, чого не зробив, а залишився вдома, де займався домашніми справами.
У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно довідки КЗ «Черкаського обласного наркологічного диспансеру» ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Згідно довідки Черкаської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
За місцем служби ОСОБА_6 характеризується задовільно.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії ч. 3 ст. 408 КК України, тобто дезертирство, самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлені.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місце служби характеризується задовільно, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто більш м`якого, ніж передбачено законом, у виді позбавлення волі на певний строк.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 69 КК України, ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді одного року позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: