УХВАЛА
Іменем України
19 грудня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про зобов`язання посадових осіб Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України негайно повернути ОСОБА_5 вилучене під час обшуку майно та грошові кошти, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить зобов`язати посадових осіб Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України негайно повернути ОСОБА_5 вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мМобільний телефон ASUS з іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; службове посвідчення серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , видане 30.07.2013, дійсне до 30.07.2017; висновок про законність експлуатації транспортного засобу від 01.01.2016 на 1 аркуші; картку «ПриватБанк» НОМЕР_5 ; картку пластикову на пальне «ДП» об`ємом 15 л УКР ТАТ Нафта з номером 081; картку пластикову на пальне А-95 УКР ТАТ Нафта з номером 712; картку пластикову на пальне А-95 УКР ТАТ Нафта з номером 917; картку на пальне А-95 Авіас об`ємом 10 л з номером 11; катку на пальне А-95 Авіас об`ємом 20 л з номером 87; грошові кошти Національного банку України з наступними серіями та номерами купюр: дві купюри номіналом п`ятсот гривень із серіями та номерами: СЗ 3321683; СБ 1585240; дев`ять купюр номіналом двісті гривень із серіями та номерами: СЕ 7404402; ЄГ 9834739; ЗВ 7796106; УП 9625489; КК 2059926; ПЗ 4448781; УЖ 3065717; ЄД 0919834; БГ 7864744; три купюри номіналом сто гривень із серією та номерами: КУ 9188212; УН 5426367; УН 7983922; три купюри номіналом п`ятдесят гривень із серією та номерами: ТБ 1491298; УА 6036458; ПЗ 7930031; одна купюра номіналом десять гривень - СЖ 8077967; дві купюри номіналом дві гривні: СЕ 5379034; СА 9143710; одна купюра номіналом одна гривня - НЕ 0484832; одна купюра номіналом два долари США із серією та номером В 62319531 А.
В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України перебуває кримінальне провадження внесене в ЄРДР 07.09.2016 за №0000213 за ознаками ч. 3 ст. 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою).
На підставі ухвали слідчого судді Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська від 29.11.2016, проведено обшук на другому поверсі адміністративної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де працюють ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення вказаними особами, відшукання документів, а саме чорнових записів щодо отримання неправомірної вигоди від особового складу, ноутбуків, мобільних телефонів, флеш накопичувачів та системних блоків ПЕОМ, на яких може міститися інформація, щодо отримання неправомірної вигоди від підлеглого особового складу, а також майно, здобуте у результаті його вчинення.
29.11.2016 прокурором військової прокуратури ОСОБА_7 проведено обшук, під час якого особисто у ОСОБА_5 вилучено майно, яке було останнім видано добровільно, яке жодним чином не відповідає критеріям майна, що підлягає тимчасовому вилученню у розумінні ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки вилучені грошові кошти не співпадають із вказаними у протоколами огляду речей та документів від 28.09.2016, від 29.10.2016 та від 29.11.2016, а отже не є такими, що могли б бути предметом кримінального правопорушення та/або бути одержаними внаслідок вчиненого кримінального правопорушення або бути доходами від нього. Також останні не є підшуканими, виготовленими, пристосованими чи використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди й не призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Мобільний телефон, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, службове посвідчення ОСОБА_5 , висновок про законність експлуатації транспортного засобу, картки «ПриватБанк», картки на пальне не мають відношення до кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не мають доказового значення.
Клопотання про арешт майна, вилученого під час проведеного обшуку не подавалось, проте майно безпідставно утримується у органу досудового розслідування. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 167, 169, 171, 172, 173 КПК України, просить скаргу задовольнити.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти вимог клопотання заперечував, зазначивши, що майно, яке вилучене під час обшуку, прямо вказано в ухвалі слідчого судді, якою надано дозвіл на обшук. Досудове розслідування триває, вилучені речі оглянуті, на даний час відсутні підстави для їх повернення. Тому просив відмовити у задоволенні скарги.
Вислухавши в судовому засіданні заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2016 надано дозвіл прокурору військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону ОСОБА_8 , членам слідчої групи, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні на проведення обшуку на другому поверсі адміністративної будівлі сектору, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , працюють ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини кримінального правопорушення вказаними особами, відшукання документів, а саме чорнових записів про отримання неправомірної вигоди від особового складу, ноутбуків, мобільних телефонів, флеш накопичувачів, системних блоків ПЕОМ, на яких може міститися інформація, щодо отримання неправомірної вигоди підлеглого особового складу, а також майно, здобуте у результаті його вчинення.
Зі змісту ухвали вбачається, що з початку 2016 року працівники сектору патрульної поліції Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , будучи службовими особами, стали на шлях зловживання своїм службовим становищем - вимагали від підлеглих працівників сектору та підлеглого поліцейського ОСОБА_10 неправомірну вигоду (хабар) у розмірі від 1 500 до 1 700 гривень щомісячно за невчинення в їх інтересах дій з використанням наданої їм влади та службового становища при наступних обставинах.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_10 показав, що з 1999 року працює в органах МВС України та з листопада 2015 року у зв`язку із реформуванням в органах поліції призначений на посаду поліцейського сектору патрульної поліції Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області. ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_9 повідомивши, що виконує вказівку ОСОБА_6 висунув вимогу всім працівникам сектору патрульної поліції Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, що кожен поліцейський сектору патрульної поліції у т.ч. і ОСОБА_10 повинні щомісячно передавати ОСОБА_9 та іншим командирам взводів та старшим змін неправомірну вигоду у сумі 1 700 гривень за невтручання в їх службову діяльність при виконанні обов`язків з патрулювання. ОСОБА_10 також показав, що у період з 25 по 30 числа кожного місяця після отримання зазначених коштів від поліцейських, зазначені особи передають грошові кошти ОСОБА_6 .
Додатково допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що 27 вересня 2016 року через засоби телефонного зв`язку ОСОБА_9 повідомив, що з 28 по 29 вересня 2016 року він, ОСОБА_10 , та інші працівники сектору повинні надати неправомірну вигоду у сумі 1 700 гривень за невтручання в їх службову діяльність при виконанні обов`язків з патрулювання протягом вересня 2016 року. У подальшому, 28 вересня 2016 року вказану вимогу було змінено та повідомлено, що кожен працівник повинен надати неправомірну вигоду у сумі 1 500 гривень. ОСОБА_10 також показав, що того ж дня, ОСОБА_6 через засоби телефонного зв`язку здійснив на нього тиск шляхом погроз та наказав надати неправомірну вигоду у строк до 29 вересня 2016 року, ОСОБА_10 показав, що 29 вересня 2016 року прибув до службового кабінету ОСОБА_6 для передачі неправомірної вигоди, однак останній наказав передати неправомірну вигоду у сумі 1 500 гривень через інспектора Кам`янського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_10 показав, що 27 жовтня 2016 року у відділі зустрівся із ОСОБА_9 , який зазначив, що необхідно передати неправомірну вигоду за жовтень місяць та висунув вимогу, що грошові кошти необхідно надати ОСОБА_5 у строк до 31 жовтня 2016 року у сумі 1 700 гривень. ОСОБА_10 показав, що 31 жовтня 2016 року близько о 9 годині прибув до відділу поліції де на внутрішньому дворі відділу передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 700 гривень.
Захисник ОСОБА_5 06.12.2016 звернувся до військової прокуратури із клопотанням про повернення майна ОСОБА_5 .
Постановою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 від 08.12.2016 задоволено частково клопотання захисника. У постанові прокурор зазначив, що відповідно до ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2016 надано дозвіл на проведення обшуку на другому поверсі адміністративної будівлі даного сектору, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення вказаними особами, відшукання документів, а саме чорнових записів щодо отримання неправомірної вигоди від особового складу, ноутбуків, мобільних телефонів, флеш накопичувачів та системних блоків ПЕОМ, на яких може міститися інформація, щодо отримання неправомірної вигоди від підлеглого особового складу, а також майно, здобуте у результаті його вчинення.
Того ж дня під час проведення обшуку за вказаною адресою, в ході особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено вказані речі, які мають значення для кримінального провадження, окрім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; службового посвідчення серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 висновок про законність експлуатації транспортного засобу, картки «ПриватБанк».
У постанові зазначено, що наразі органом розслідування встановлено інші факти отримання неправомірної вигоди підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Тому в негайному поверненні підозрюваному ОСОБА_5 майна, вилученого в ході обшуку 29.11.2016 необхідно частково відмовити. Слід повернути ОСОБА_5 лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; висновок про законність експлуатації транспортного засобу від 01.01.2016 та картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 . Службове посвідчення серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 слід направити до ГУ НП в Дніпропетровській області.
Клопотання про накладення арешту прокурором не подавалося, відповідна ухвала слідчим суддею не виносилася, про що не заперечувалося сторонами захисту та обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З наведених норм випливає, що арешт може не накладатися, якщо вилучені речі не відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України цього Кодексу, тобто, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не є предметом кримінального правопорушення, не набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення тощо.

Як вказано в ухвалах слідчого судді від 29.11.2016, дозвіл на обшук надається для виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення вказаними особами, зокрема, і майна, здобутого у результаті його вчинення.

Наразі у провадженні з`ясовуються обставини, що мають значення для кримінального провадження. Органом розслідування встановлено інші факти отримання неправомірної вигоди підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Проаналізувавши матеріали скарги, приходжу до висновку, що вилучені речі, які належать ОСОБА_5 і не відіграють доказового значення у провадження, не вказані прямо в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку, підставно повернуті стороні захисту постановою прокурора.
Інші речі (картки на пальне) і грошові кошти, які вилучені у ОСОБА_5 ,негайному поверненню не підлягають, оскільки можуть бути майном, здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. При цьому, виходжу з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол.

Суд виходить з того, що вилучене майно в ході обшуку має різні статуси. В одному випадку це речі та документи, щодо яких в ухвалі про дозвіл обшук прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення (ст.ст. 234, 235, 236 КПК України). В ухвалі слідчого судді повинен бути вказаний такий перелік.

В іншому випадку це інші речі та документи, щодо яких в ухвалі не надано прямого дозволу на відшукання та вилучення, проте які мають значення для розслідування.

Речі та документи, щодо яких прямо надано дозвіл на обшук є фактично речовими доказами та можуть (але не повинні виключно) зберігатися при матеріалах кримінального провадження до прийняття кінцевого рішення у справі (закриття, ухвалення вироку). В подальшому за правилами ч. 9 ст. 100, ст. 374 КПК України доля речових доказів і документів вирішується ухвалою суду за клопотанням слідчого чи прокурора, а на стадії судового розгляду судом, при цьому такі докази і документи повинні зберігатися до набрання кінцевим судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом, речі, щодо яких ставиться питання про повернення прямо вказані в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку, можуть бути майном, здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому вони є фактично речовими доказами та можуть (але не повинні виключно) зберігатися при матеріалах кримінального провадження

Відтак прихожу до висновку, що постанова прокурора у кримінальному провадженні не є протиправною в частині відмови у поверненні майна, про яке стороною захисту ставиться питання про повернення.

Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про зобов`язання посадових осіб Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України негайно повернути ОСОБА_5 вилучене під час обшуку майно та грошові кошти - відмовити.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та її повний текст оголошений у судовому засіданні 19 грудня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1