Провадження № 1-кс/761/175/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову від 19.05.2014 слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження звернулася потерпіла ОСОБА_3 .

На обґрунтування скарги заявник зазначила, що за її заявою до ЄРДР за № 120 131 101 000 154 05 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України, досудове розслідування доручене слідчому Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 . Оскільки слідчий не повідомив її про результати розслідування, вона не могла знати про винесення слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

На думку потерпілої, досудове розслідування проведено неповно, зокрема, не допитані як свідки очевидці завдання їй тілесних ушкоджень. Крім того, рішення про закриття кримінального провадження є необґрунтованим, оскільки не проведені необхідні та можливі слідчі дії, не наведені переконливі дані, на підставі яких слідчий дійшов висновку про відсутність складу злочину.

З огляду на зазначене, потерпіла просила суд скасувати оскаржувану постанову.

У судове засідання потерпіла, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду, не прибула, про наявність поважних причин неявки суд не повідомила.

Враховуючи надання Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві матеріалів кримінального провадження № 120 131 101 000 154 05, слідчий суддя вважав за можливе розглядини скаргу за наявними документами.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 також до суду не прибув, що відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою у розгляді скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження № 120 131 101 000 154 05, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст.9 КПК.

Так, частиною 1 статті 9 КПК на слідчого під час кримінального провадження покладений обов`язок неухильного дотримання вимог Кримінального процесуального кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, законним процесуальне рішення у кримінальному провадженні може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним положенням.

Також постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Зокрема, у зазначеному процесуальному документі мають бути викладені обставини, встановлені під час досудового розслідування і які виключають подальше розслідування та обумовлюють закриття кримінального провадження, мотиви такого рішення та його обґрунтування.

Дотримання цих вимог є гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Проте вказані норми кримінального процесуального закону слідчим під час здійснення досудового розслідування та прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 120 131 101 000 154 05 не виконані.

Не дивлячись на те, що досудове розслідування розпочато за заявою ОСОБА_3 , яка лише у загальних рисах повідомила про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення, зазначена особа слідчим не допитана, обставини отримання нею тілесних ушкоджень з дотриманням процесуальних норм не встановлені.

Неповнота досудового слідства та його однобічність також випливає з того, що слідчим не приймались заходи для допиту очевидців події ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Враховуючи, що розслідування проводилося за ч.1 ст.125 КК, обставиною, яка підлягає обов`язковому встановленню, є характер тілесних ушкоджень потерпілої, їх ступінь тяжкості.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 242 КПК України на слідчого покладений обов`язок звернутися до експерта для проведення експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

У той же час, слідчим зазначений обов`язок не виконаний, жодних заходів для з`ясування факту наявності або ж відсутності у заявника спричиненої шкоди здоров`ю слідчим не прийнято.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК слідчий надає оцінку зібраним доказам за своїм внутрішнім переконанням, водночас ч. 2 ст. 84 КПК окреслений вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, якими є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з наведеного, висновки слідчого, викладені у процесуальних рішеннях, мають ґрунтуватися лише на тих доказах, які відповідають вищезазначеним вимогам.

Попри зазначене, висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Крім того, на порушення вимог ст. 110 КПК постанова про закриття провадження є немотивованою, вказаний процесуальний документ не містить обґрунтування висновку слідчого про відсутність у діянні складу злочину.

Вказані порушення є суттєвими, оскільки безпосередньо впливають на законність прийнятого рішення.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 7, 9, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу заявника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шевченківського УП ГКНП у м. Києві ОСОБА_4 від 19.05.2014 про закриття кримінального провадження № 120 131 101 000 154 05 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1