Справа № 377/823/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/400/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 30 січня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Славутицького міського суду Київської області від 30 січня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; остаточне покарання ОСОБА_8 визначено на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Славутицького міського суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 119 (сто дев`ятнадцять) днів. Також вироком вирішено питання щодо речових доказів по справі.
За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за наступних обставин.

26 листопада 2016 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за крадіжку чужого майна, згідно із вироком Славутицького міського суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно, повторно, викрав ноутбук «Lenovo G560E» вартістю 3850 гривень, що належав потерпілій ОСОБА_9 , та розпорядився ним на власний розсуд.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просять вирок Славутицького міського суду Київської області від 30 січня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 - змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, та призначити йому більш м`яке покарання ніж те, що призначив суд першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог обвинувачений та його захисник вказують про те, що судом першої інстанції безпідставно не визнані та не враховані при призначенні покарання обставини, що його пом`якшують, а саме щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Крім того, як зазначає у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, суд не врахував при призначенні покарання її підзахисному характер стосунків між обвинуваченим та потерпілою, та відсутність з її боку будь-яких претензій до обвинуваченого.

Також, на думку обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції при призначенні йому покарання залишив поза увагою наявність правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання ніж те, яке призначив йому суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала подані апеляційні скарги, доводи прокурора, який заперечив проти поданих апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не оспорюються.

Згідно із ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції визнано та враховано добровільне відшкодування ОСОБА_8 завданих потерпілій збитків, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Також, як вбачається з журналу судового засідання, судом першої інстанції були досліджені та враховані при призначенні покарання дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а також думка потерпілої, яка просила суд призначити мінімальне покарання обвинуваченому. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому були враховані всі обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі і ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про невизнання та неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання, як обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , його щирого каяття у вчиненому злочині та активного сприяння органу досудового розслідування в його розкритті, то колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо відсутності зазначених обставин. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 , визнаючи фактичні обставини вчиненого ним злочину, між тим, вказував на відсутність в його діях умислу на таємне викрадення майна потерпілої , та пояснював свій вчинок як намагання повернути своє майно, яке утримувала у себе потерпіла. Суд першої інстанції правильно розцінив зазначену версію обвинуваченого, як спосіб свого захисту з метою уникнення покарання, та спростував її комплексом досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі і показаннями самої потерпілої ОСОБА_10 , які викладені в оскаржуваному вироку. Така позиція обвинуваченого не свідчить про усвідомлення ним своєї вини та розкаяння у вчиненому кримінальному правопорушенні. Відсутні також у матеріалах справи і будь-які дані про активне сприяння ОСОБА_8 органу досудового розслідування у розкритті скоєного ним злочину.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства. Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 25 жовтня 2016 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про його стійке небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.
З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання не в максимальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а тому підстав для призначення обвинуваченому більш м?якого покарання не вбачається.
Суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 71 КК України для визначення остаточного покарання ОСОБА_8 , так як злочин, за який його засуджено оскаржуваним вироком, обвинувачений вчинив після постановлення відносно нього попереднього вироку Славутицького міського суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, але до повного відбуття ним призначеного покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів поданих ним та його захисником апеляційних скарг.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено судом першої інстанції на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 119 (сто дев`ятнадцять) днів без урахування вимог ст. 73 КК України. Однак, апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не містять посилання на вказане порушення вимог кримінального закону, а відтак, апеляційний суд позбавлений можливості виправлення допущеного судом першої інстанції порушення. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає правильним рекомендувати місцевому суду привести вирок відносно ОСОБА_8 у відповідність до вимог ст.73 КК України в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України.
Також, колегія суддів вважає необхідним зарахувати, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який не був зарахований оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а саме за період з 31 січня 2017 року по 06 квітня 2017 року включно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Славутицького міського суду Київської області від 30 січня 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 31 січня 2017 року по 06 квітня 2017 року включно.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4