Справа № 341/1962/16-к
Провадження № 11-кп/779/217/2017
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК), на вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дегова, Рогатинського району Івано-Франківської області та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, ніде не працює, із неповною середньою освітою, раніше судимий, востаннє 14.02.2013р. Галицьким районним судом за ч.3 ст185 КК на 3 роки позбавлення волі, українець, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК на 1 (один) рік позбавлення волі;

Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_8 засуджено за те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

28 жовтня 2016 року приблизно о 12 год. 20 хв. із лавки автобусної зупинки, що по вул. Міцкевича, в м. Бурштині Івано-Франківської області, таємно викрав належний ОСОБА_9 , полімерний пакет, у якому знаходились у картонній коробці комплект барабанних гальмівних колодок до задніх коліс автомобіля марки ВАЗ у кількості 4 штуки, вартістю 210 грн. та комплект електричних кабелів для зарядження акумуляторної батареї із затискачами у кількості 2 штуки, вартістю 180 грн. З викраденим з місця події обвинувачений втік, чим спричинив потерпілому, матеріальну шкоду на загальну суму 390грн.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) ОСОБА_8 покликається на те, що постановлений щодо нього вирок надто суворим, тому просить його змінити, та застосувати положення ст.69 КК, призначивши більш м`яке покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції неповно врахував усіх обставин, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, відсутність матеріальної шкоди, думку потерпілого щодо призначеного покарання.

Просить вирок суду з цих підстав змінити та пом`якшити йому покарання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданої АС і просять її задовольнити з наведених у ній підстав, пом`якшивши призначене судом покарання; заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 щодо законності та обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положень ч.3 ст.374 КПК у мотивувальній частині вироку, крім іншого, зазначаються мотиви призначення покарання.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

Згідно вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом першої інстанції судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніхто з учасників процесу не оспорив, апеляційним судом не перевірялися.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно ч.1 ст.408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винуватим у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК щодо загальних засад призначення покарання та враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Стосовно покликань обвинуваченого ОСОБА_8 щодо суворості призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає їх слушними.

Як вбачається із змісту вироку суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 хоча врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів, однак не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують йому покарання.

Поза увагою суду залишенні ще ряд суттєвих обставин, які впливають на призначення покарання, а саме повне визнання ним вини, щире каяття, негативне ставлення до вчиненого, висловлення жалю з приводу необдуманого вчинку, активне сприяння у розкритті злочину, позитивна характеристика, незначні завдані збитки, відсутність претензій зі сторони потерпілого та позиція його щодо призначення покарання.

В даному конкретному випадку призначене покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі на думку колегії суддів є надто суворим і судом першої інстанції не мотивовано чому саме цей вид і строк слід відбувати засудженому.

Так, санкцією ч.2 ст.185 КК, за крадіжку, вчинену повторно передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Отже, арешт та обмеження волі, є альтернативним покаранням за даний злочин.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що згідно ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що всі ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості злочину, враховуючи принцип законності, справедливості, гуманості та індивідуалізації покарання, а тому слід пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження ним нових злочинів

За таких обставин, АС обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду від 10 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_2