Справа № 571/96/15-к
Провадження № 1-кп/565/3/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2017 року м. Вараш
Колегія суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КК України - вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, а саме: 13.12.2014 року приблизно о 1 годині, перебуваючи в будинку по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, зайшов до кімнати, де знаходився його онук малолітній потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ліг на ліжко поруч із останнім. В подальшому, продовжуючи свої активні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, ОСОБА_7 використовуючи безпорадний стан ОСОБА_8 , який в силу свого віку, розвитку та інвалідністю не усвідомлював і не міг розуміти дійсний характер його дій, діючи умисно, вчинив стосовно малолітнього ОСОБА_8 фізичні розпусні дії. Так, ОСОБА_7 спустив донизу колготи, в які був одягнутий малолітній ОСОБА_8 , та в подальшому, знаходячись позаду ОСОБА_8 , притискаючи його тіло до себе руками, оголивши свій статевий член, розташувавши його поміж ніг ОСОБА_8 , вчинив імітацію статевого акту.
Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_9 , яка є дружиною обвинуваченого і бабусею малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , дала наступні показання. ОСОБА_8 є інвалідом дитинства, не ходить, самостійно пересуватись не може, погано говорить. ОСОБА_8 , його мати ОСОБА_11 , яка є її дочкою та дочкою обвинуваченого, а також троє інших малолітніх дітей ОСОБА_11 постійно проживали разом в будинку АДРЕСА_1 . Останній раз перед подією інтимні стосунки між нею та обвинуваченим були 12 грудня 2014 року, 13 грудня 2014 року ввечері обвинувачений був у нетверезому стані, скандалив, сварився з дочкою ОСОБА_12 . Приблизно о 1 годині 13 грудня 2014 року вона, її онука та онук ОСОБА_8 спали у кімнаті, вона спала на одному ліжку з ОСОБА_13 . Коли до кімнати зайшов обвинувачений і, будучи у нетверезому стані, намагався вступити з нею у інтимний зв`язок, вона відмовилась і лягла спати на інше ліжко в цій самій кімнаті. Тоді обвинувачений пішов з кімнати. Через кілька хвилин обвинувачений повернувся до кімнати і ліг спати на одне ліжко разом з ОСОБА_13 . Вона не чула і не бачила, щоб в ту ніч обвинувачений ґвалтував чи намагався зґвалтувати ОСОБА_10 . Приблизно о другій годині онук ОСОБА_8 почав плакати і через кілька хвилин в кімнату зайшла ОСОБА_11 , яка почала кричати, що батько ґвалтує ОСОБА_14 і включила світло, тоді вона повернулась на крик дочки ОСОБА_11 та побачила, що ОСОБА_11 тримає ОСОБА_10 на руках, при цьому колготки, в які одягнута дитина, були спущені до колін, а обвинувачений стояв біля ліжка, іншого одягу крім футболки на обвинуваченому в цей момент вона не побачила, можливо були труси, але футболка була довга. Колір футболки, в яку вночі 13 грудня 2014 був вдягнутий обвинувачений вона не пам`ятає. В цей момент в кімнаті була вона, ОСОБА_11 , обвинувачений, малолітній онук ОСОБА_8 та малолітня онука. Далі ОСОБА_11 занесла ОСОБА_10 в іншу кімнату. Після цього ОСОБА_11 , повернувшись до кімнати, де була вона та обвинувачений, звинуватила обвинуваченого у зґвалтуванні дитини, виразилась нецензурно та двічі вдарила обвинуваченого совком по обличчю. В той момент перебували у будинку вона, ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , обвинувачений, малолітній онук ОСОБА_8 та троє малолітніх дітей ОСОБА_11 . Їх з обвинуваченим син ОСОБА_16 , прийшов у будинок пізніше і, поговоривши з ОСОБА_12 , почав сварку з обвинуваченим. Далі викликали міліцію, працівники якої забрали обвинуваченого в районний центр. Вона не бачила, щоб ОСОБА_7 у той вечір вчиняв відносно онука ОСОБА_17 будь-які насильницькі сексуальні дії. Речі із будинку вилучали працівники міліції зранку 13 грудня 2014 року, з речей вилучили: ковдру, покривало, речі обвинуваченого. Відносини між ОСОБА_12 та обвинуваченим склались погані, після того, як до них приїхав в гості племінник свідок ОСОБА_15 , відносини між обвинуваченим та дочкою погіршились. Обвинувачений часто вживав алкогольні напої, постійної роботи не мав. Стосунки обвинуваченого з малолітнім онуком ОСОБА_17 вона охарактеризувала як нормальні стосунки діда і онука, будь-яких відхилень у обвинуваченого, зокрема сексуального потягу до дітей, вона не помічала.
Під час допиту в судовому засіданні судово - медичний експерт ОСОБА_18 дав такі показання. Він проводив судово-медичні експертизи малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 на предмет встановлення наявних на тілі вказаних осіб ушкоджень. Проведеним оглядом потерпілого ОСОБА_10 не встановлено будь-яких тілесних ушкоджень, зокрема ушкоджень, характерних для таких, що можуть виникнути у потерпілого внаслідок насильницького здоволення статевої пристрасті неприродним способом. Всі тілесні ушкодження, що виявлені на тілі ОСОБА_7 , вказані у висновку за результатами проведеної експертизи. Характерних тілесних ушкоджень, що можуть виникнути у особи, яка задовольняє статеву пристрасть неприродним способом, зокрема шляхом введення статевого члена в анальний отвір потерпілого, на статевому члені обвинуваченого ОСОБА_7 не виявлено.
Допитаний свідок обвинувачення ОСОБА_19 , який є сином обвинуваченого, дав в судовому засіданні наступні показання. Він постійно проживав разом із обвинуваченим, матір`ю ОСОБА_9 , сестрою ОСОБА_11 та її дітьми в будинку АДРЕСА_1 . 13 грудня 2014 року ввечері обвинувачений прийшов додому у п`яному стані, почалися скандал і сварка. Він пішов на двір поблизу будинку, де проживає, сів у машину та слухав музику, далі він заснув у машині. В будинку залишились обвинувачений, мати, сестра, ОСОБА_15 , діти. Приблизно о 1 годині його розбудила мати і повідомила, що батько зґвалтував ОСОБА_10 . Зайшовши у будинок він побачив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 плачуть. Він почав сварити обвинуваченого і намагався вдарити, але мати не дозволила. Після цього викликали міліцію. Між обвинуваченим і ОСОБА_12 часто виникали сварки, обвинувачений зловживав алкоголем.
Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_20 , яка є головним спеціалістом сектору опіки, піклування і усиновлення Служби у справах дітей Рокитнівської РДА, дала такі показання. Вона, як педагог за освітою, була присутня під час допиту слідчим малолітнього ОСОБА_10 . Дитина під час допиту на всі запитання відповідала «так» або «ні», інших слів дитина не знала через розумову відсталість. На запитання слідчого: «Чи грається з тобою дідусь?», «Чи спить з тобою дідусь?», «Чи знімав щось з тебе дідусь?», «Чи дідусь обіймав, роздягав?» ОСОБА_8 відповів ствердно «так». Після останнього запитання дитина ні на які інші запитання не відповідала.
Допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_21 , який є братом обвинуваченого, дав наступні показання. У 2014 році на свято Великодня, коли він був у селі Вежиця у брата ОСОБА_7 , останній розповів йому, що дочка ОСОБА_11 , неправильно себе поводить, пішла від чоловіка, між обвинуваченим та дочкою постійно виникають конфлікти і непорозуміння. ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_15 , який є племінником обвинуваченого, неодноразово погрожували обвинуваченому неприємностями.
Під час судового засідання допитані свідки захисту: ОСОБА_9 , який є сином обвинуваченого, ОСОБА_22 , який є сусідом обвинуваченого, ОСОБА_23 , яка є двоюрідною сестрою обвинуваченого, ОСОБА_24 , які дали наступні показання. Вони знають обвинуваченого виключно з позитивного боку, у винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння не вірять, відносини між обвинуваченим і дочкою ОСОБА_12 були погані.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК, не визнав, дав в судовому засіданні наступні показання. Він, його дружина ОСОБА_25 , син ОСОБА_16 , онук ОСОБА_8 , мати ОСОБА_10 , яка є його дочкою, троє малолітніх дітей ОСОБА_11 постійно проживали разом в будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку час від часу проживав його племінник ОСОБА_26 . В той вечір 12 грудня 2014 року він був у своєї дочки ОСОБА_27 , приблизно о 18 годині він прийшов додому. В цей час в будинку були всі мешканці, окрім сина ОСОБА_28 . Він пройшов в кімнату, ліг на ліжко і дивився телевізор. Потім він пішов в іншу кімнату, де спали його дружина та онуки ОСОБА_29 і ОСОБА_30 . В цій кімнаті є два ліжка, на одному ліжку спала онука Свєта, на іншому ліжку спали його дружина та онук ОСОБА_8 . Він ліг на те ліжко, на якому спали його дружина та онук ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_17 лежав ближче до стіни, посередині лежала його дружина ОСОБА_25 , а він ліг скраю. Через якийсь час онук ОСОБА_17 заплакав, тоді його дружина встала з ліжка і пішла на кухню готувати дитині щось попити, щоб не плакав. Через кілька хвилин після того як його дружина пішла на кухню, до кімнати, де він лежав на ліжку із онуком ОСОБА_17 , забігла його дочка ОСОБА_11 і почався скандал. Дочка почала кричати, чому він тут лежить. Він відповів, що у хаті хазяїн і лежить де хоче. Після цього до кімнати забіг ОСОБА_26 , який теж кричав. Під час сварки хтось вдарив його совком по голові. Далі ОСОБА_31 викликав міліцію і його забрали до смт. Рокитне у відділ міліції, де він дізнався, що обвинувачується у зґвалтуванні онука ОСОБА_10 . Будь яких насильницьких дій сексуального характеру чи розбещення малолітнього онука він ніколи не вчиняв і не мав наміру вчиняти. Вся кримінальна справа видумана його племінником ОСОБА_32 і дочкою ОСОБА_12 , яким він заважав «мити бурштин» і критикував за аморальну, з його точки зору, поведінку ОСОБА_11 . Також у незаконному розслідуванні цієї надуманої кримінальної справи участь приймали працівники міліції, зокрема слідчий ОСОБА_33 , який допускав незаконні методи слідства.
Досліджені в судовому засіданні документи, зокрема висновки судово-медичного експерта ОСОБА_18 від 13.12.2014 №428 за результатами проведеної судово-медичної експертизи обвинуваченого та висновок №427 13.12.2014 судово-медичної експертизи малолітнього потерпілого, вказують, що судово-медичним експертом та тілі обвинуваченого не знайдено слідів (тілесних ушкоджень), характерних при статевих зносинах, як природним так і неприродним способом, будь-яких накладень чи ушкоджень в ділянці статевих органів також не відмічено; на тілі малолітнього потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.
З висновку судово-медичного експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області ОСОБА_34 за результатами проведеної судово-медичної імунологічної експертизи №481 від 30.12.2014 року, вбачається, що на представлених для дослідження покривалі, дитячих колготах і ковдрі наявності крові, сперми не встановлено.
На вилученій із будинку обвинуваченого чоловічій футболці виявлено сперму, походження якої не виключається від обвинуваченого ОСОБА_7 , крові на футболці не виявлено (висновок судово-медичного експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області ОСОБА_35 за результатами проведеної судово-медичної імунологічної експертизи № 334 від 22.01.2015 року).
Як роз`яснив Верховний Суд України у п.17 Постанови Пленуму №5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», з об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК - розбещення неповнолітніх характеризується обов`язковими ознаками, зокрема: вчинення розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне і моральне розбещення неповнолітніх. Розпусні дії можуть бути, в тому числі фізичними - оголення статевих органів винної або потерпілої особи, мацання їх, інші непристойні дотики, які викликають статеве збудження, навчання онанізму, вчинення у присутності потерпілого статевого акту, акту онанізму, задоволення статевої пристрасті неприродним способом, схилення або примушення потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою або щодо винного тощо.
В свою чергу, будь-яких достатніх доказів на підтвердження того, що обвинувачений оголював свої статеві органи або статеві органи малолітнього потерпілого ОСОБА_10 та, розташувавши свій статевий член поміж ніг малолітнього потерпілого, вчинив імітацію статевого акту, суду не надано.
Судом вжиті вичерпні заходи до забезпечення допиту в судовому засіданні законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , а також свідка обвинувачення ОСОБА_15 , проте вказані особи на неодноразові виклики до суду не з`явились, стороною обвинувачення їх явка в суд не забезпечена.
В результаті правового аналізу наданих державним обвинуваченням доказів, які на думку прокурора підтверджують винуватість обвинуваченого, суд прийшов до таких висновків. Самі по собі наявність слідів сперми, походження якої не виключається від обвинуваченого, виявлених на чоловічій футболці, що вилучена із будинку, де проживає обвинувачений, а також показання свідка ОСОБА_9 , що у той момент, коли до кімнати зайшла ОСОБА_11 та взяла сина ОСОБА_17 на руки, у дитини були спущені колготи, не є достатніми доказами вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .
Показання свідка ОСОБА_20 , яка була присутня при допиті малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , відносно ствердних відповідей на запитання про те, чи дідусь обіймав і роздягав, теж не є достатнім доказом для висновку про доведеність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , оскільки судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий ОСОБА_8 проживали в одному будинку тривалий час, обвинувачений допомагав доглядати за онуком ОСОБА_17 , а також зважаючи на вік та стан здоров`я ОСОБА_10 , який станом на 13.12.2014 року являвся дитиною-інвалідом внаслідок міопатії не уточненої форми, внутрішньої гідроцефалії та синдрома Денді-Кокера, що підтверджується медичним висновками Рокитнівської ЦРЛ №144 від 26.11.2013 та від 31.03.2014.
Таким чином, сукупність непрямих доказів винуватості ОСОБА_7 , на які посилається прокурор, є недостатньою для формування у суду переконання у доведеності вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК.
У відповідності із ч.1 та ч. 2 ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин та згідно із п.1 ч.1 ст. 373 КПК, суд вважає, що не доведено вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , а саме, згідно обвинувального акта вчинення розпусних дій щодо малолітнього ОСОБА_10 .
Таким чином, відносно обвинуваченого слід постановити виправдувальний вирок.
Витрати органу досудового розслідування на залучення експертів відшкодуванню не підлягають, оскільки обвинувачений підлягає виправданню.
Речові докази: два покривала, дитячі колготи, ковдру та чоловічу футболку повернути володільцям після набрання вироком законної сили.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
Після набрання вироком законної сили речові докази: два покривала, ковдру повернути ОСОБА_9 , чоловічу футболку повернути ОСОБА_7 , дитячі колготи повернути ОСОБА_11 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасники судового провадження можуть подати апеляційну скаргу на вирок до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3