У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2017 року слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , та потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 17.08.2016р., -

встановила:

06.03.2017р. представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000587 від 28.07.2016р., покликаючись на те, що така є незаконною та необгрунтованою, оскільки прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. Фактично вказана постанова є аналогічною постанові про закриття кримінального провадження від 27.07.2016р., повністю продубльована, що свідчить про те, що слідчий навіть не з`ясовував обставини справи, а, допитавши ОСОБА_6 , який звичайно ж заперечив спричинення ним своїй матері тілесних ушкоджень, надав віри його показанням, проігнорувавши показання потерпілої та висновок судово-медичної експертизи про наявність у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Наведене спонукає до думки, що досудове розслідування або не бажає притягнути до кримінальної відповідальності винну особу або ж покриває злочинні дії ОСОБА_6 , що може мати своїм наслідком вчинення останнім більш тяжкого злочину у майбутньому по відношенню до своєї матері, оскільки він відчуває безкарність. У своїй постанові слідчий знову зсилається на те, що в ході досудового розслідування встановити свідків та очевидців спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 не представилося можливим. Окрім того склад злочину, передбачений ч.1 ст.125 КК України, характеризується прямим умислом, а в даному випадку за результатами проведення слідчих дій встановити наявність складу злочину в діях особи, щодо якої ОСОБА_4 висуває певні підозри, не представилося можливим. Вказані висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки потерпіла у своїх показаннях та у своїй заяві прямо вказувала на ОСОБА_6 як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження. Підстав не вірити потерпілій немає, оскільки її показання підтверджуються висновком експерта № 1502 від 28.07.2016р., із якого вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено синці та садно на лівій гомілці, які утворилися від дії тупого предмета, могли виникнути при ударі до металевого відра протягом доби та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Вказаний висновок експерта слідчим ОСОБА_5 безпідставно проігноровано і йому не надано належної правової оцінки та не вмотивовано чому його не взято до уваги. Зсилання слідчого у постанові на те, що не вдалося встановити свідків та очевидців вчинення ОСОБА_6 злочину, не може слугувати підставою для закриття кримінального провадження та уникнення винною особою відповідальності за вчинений злочин, оскільки і без свідків вина ОСОБА_6 доводиться показаннями потерпілої, її заявою та висновком експерта. Свідків та очевидців вчиненого злочину бути не могло, оскільки в квартирі окрім потерпілої та ОСОБА_6 більше ніхто не проживає. Разом з тим слідчий у постанові зазначає, що в діях відсутній склад злочину, тоді як не конкретизує, в чиїх саме діях відсутній склад такого, тобто не встановивши особи, слідчий приймає рішення про відсутність у діях такої складу злочину, що є грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Просив суд скасувати постанову старшого слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 17.08.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000587 від 28.07.2016р. за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали. ОСОБА_3 додатково пояснив, що досудове розслідування слідчим ОСОБА_5 проведено неповно, не усунуто розбіжності в поясненнях потерпілої та ОСОБА_6 шляхом їх одночасного допиту, не проведено слідчого експерименту на спростування чи підтвердження пояснень потерпілої, не опитано сусідів, всупереч вимогам ст. 370 КПК України в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінки висновку експерта, така постанова взагалі невмотивована і продубльована з постанови слідчого від 27.07.2016р. про закриття кримінального провадження. Окрім того в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про направлення потерпілій копії постанови про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_4 пояснила, що факти її побиття сином неодноразові, внаслідок того, що син штовхнув її 28.07.2016р. у неї була рана на нозі, вона кульгала, відчувала болі, проте цього для слідчого недостатньо. ОСОБА_6 не зробив цього нехотячи, а умисно силою пхав її на відро, щоб спричинити біль. Якби це було не навмисно чи випадково, вона б не зверталася із заявою у поліцію.

Слідчий Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, в телефонному режимі просив суд скаргу розглянути у його відсутності. Згідно вимог ст.306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку особи, яка подала скаргу, потерпілої та перевіривши матеріали кримінального провадження, вважаю, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З аналізу матеріалів досудового розслідування вбачається неповнота такого, яка полягає зокрема у тому, що слідчим покладено в основу висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення виключно той факт, що не вдалося за результатами проведених слідчий дій встановити складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 .. При цьому такий висновок слідчого суперечить двом доказам у справі, а саме показанням потерпілої та висновку судово-медичної експертизи, які жодним чином у постанові не спростовані. Окрім призначення експертизи, допиту потерпілої та свідка ОСОБА_6 , який безпосередньо зацікавлений у результатах розслідування, оскільки потерпіла прямо вказувала на нього як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження, слідчим не проведено жодних інших слідчих дій, а відтак в основу його висновку покладені лише показання особи, на яку безпосередньо вказала потерпіла як на особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження, що є неприпустимим, оскільки слідчий повинен був критично віднестися до таких показань, або довести їх достовірність іншими належними та допустимими доказами.

Висновок судово-медичної експертизи № 1502 від 28.07.2016р. не містить даних про можливість утворення таких тілесних ушкоджень при вільному падінні з висоти власного росту, а відтак слідчий міг призначити додаткову експертизу, яка б могла спростувати пояснення потерпілої, проте такої слідчої дії не вчинив. Окрім того, потерпіла вказувала на те, що син тримав її за волосся та тягнув вниз до відра. За відсутності спричинення тілесних ушкоджень внаслідок таких дій ОСОБА_6 останні могли бути кваліфіковані за іншими статтями КК України, проте такі обставини слідчим взагалі не досліджувалися. Слідчим не вжито жодних заходів для перевірки достовірності показань ОСОБА_6 , не опитувалися свідки сусіди, які могли чути крики чи до яких могла звертатися за допомогою потерпіла після спричинення тілесних ушкоджень, не з`ясовано, чим в цей час займався ОСОБА_6 , що б могло підтвердити його непричетність до вказаної події тощо.

В продовження, незрозумілим також є висновок слідчого в тій частині, що беручи до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 , який заперечує взагалі нанесення ним будь-яких тілесних ушкоджень матері 28.07.2016р., слідчий робить висновок про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а не відсутності події кримінального правопорушення.

Таким чином слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження, без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин, а відтак постанова від 17.08.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000587 від 28.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування.

При цьому звертаю увагу слідчого на те, що всупереч вимогам ч.6 ст.284 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутні докази належного скерування копії постанови про закриття кримінального провадження потерпілій ОСОБА_4 , в матеріалах провадження міститься лише повідомлення про закриття кримінального провадження від 17.08.2016р., яке, однак, не підтверджує факту його дійсного направлення потерпілій, чим суттєво порушуються її права, визначені п.13 ч.1 ст.56 КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя

постановила:
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_3 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 17.08.2016р. задовольнити.
Постанову про закриття кримінального провадження № 0000587 від 28.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, винесену слідчим Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 17.08.2016р. скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000587 від 28.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, скерувати до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області для відновлення досудового розслідування.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1