Справа №295/3399/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001070 від 02.03.2017 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

- 14.07.2016 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 1, 70 ч. 1 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком 1 рік,

по обвинуваченню за ст. 190 ч. 2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2017 близько 16 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу пам`ятного знаку на честь 20-річчя Перемоги над фашизмом (пам`ятник танку «Т-34») на пл. Перемоги в м. Житомирі, зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , який був разом із раніше не знайомим йому ОСОБА_8 .. Підійшовши до останніх ОСОБА_6 під час розмови попросив у ОСОБА_8 дозволу скористатися його мобільним телефоном, який пообіцяв повернути після здійснення дзвінка. Будучи впевненим в правдивості слів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 надав ОСОБА_6 свій мобільний телефон торгівельної марки «LG», моделі «Р-880», у корпусі чорного кольору.

У цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), а саме вказаним мобільним телефоном. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_6 , отримавши у такий спосіб мобільний телефон ОСОБА_8 , відійшов на декілька метрів та впевнившись в тому, що ОСОБА_8 за ним не спостерігає, пішов на зупинку громадського транспорту, де сівши на одне із маршрутних таксі, утримуючи вказаний телефон при собі, місце скоєння злочину покинув та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , шляхом обману повторно заволодів чужим майном (шахрайство), яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном торгівельної марки «LG», моделі «Р-880», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1797 грн. 50 коп., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора зв`язку «Водафон» вартістю 50 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 10 грн., чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1857 грн. 50 коп.

Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого злочину та надав відповідні показання, вказавши, що взяв телефон у потерпілого щоб подзвонити, але побачив, що той за ним не дивиться вирішив забрати телефон, потім його продав своєму знайомому.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.

Обираючи вид та розмір покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані у ст. 65 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання суд також враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, але під час іспитового строку, характеризується за місцем проживання посередньо, офіційно не працює, на обліку за станом здоров`я не перебуває, потерпілий не настоює на суворій мірі покарання, а тому суд вважає можливим, з урахуванням судової доповіді органу пробації, обрати покарання не в максимальному виді санкції вказаної статті, але з застосуванням вимог ст. 71 КК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а щодо процесуальних витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ст. 190 ч. 2 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 9 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 14.07.2016 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків 1 (один) рік 10 (десять) місяців обмеження волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обрати у виді особистого зобов`язання.

Речові докази - мобільний телефон залишити потерпілому.

Процесуальні витрати за залучення експерта у розмірі 1238 грн. 00 коп. стягнути на користь держави з засудженого.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення, засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

СУДДЯ: ОСОБА_1