УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17 серпня 2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , з забороною використання та розпорядження вказаним майном.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004207 від 08.04.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці невстановлена особа підробила договір купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1 з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, власником якої є ОСОБА_5 .

Згідно відповіді з Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21.04.2017 № 062/14-4732 (И-2017), кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.09.1996 та інших замовлень про реєстрації право власності на вказану квартиру не надходило.

На даний час станом з 09.12.2014 власник вказаної квартири ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою його доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 офіційно визнаний зниклим безвісті.

07.12.2016 приватним нотаріусом Малиновського районного нотаріального округу Житомирський області ОСОБА_7 зареєстровано заяву ОСОБА_4 у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 622 щодо видачі останньому свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на спадкове майно, яке перебувало у власності його матері ОСОБА_8 , яке складається з: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей же день приватним нотаріусом ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому визнано ОСОБА_4 спадкоємцем майна померлої ОСОБА_8 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» 17.07.1998, реєстраційний № 1/8098-А/2127, зареєстрованого БТІ м. Києва 18.08.1999, реєстровий № 5605 і записано в реєстраційну книгу за № 205-203.

Проте, згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21.04.2017 № 062/14-4732 (И-2017) станом на теперішній час право власності на вказану квартиру зареєстрована за ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.09.1996.

Окрім цього, згідно відповіді першого заступника голови Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.04.2017 за № 104-2985 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 приватизована на підставі розпорядження органу приватизації житла Мінської районної державної адміністрації м. Києва від 05.09.1996 за № 576 в приватну власність на ОСОБА_5 та за наявної інформації до Органу приватизації після вчинення зазначеної дії звернень щодо питань приватизації цієї квартири не надходило.

13.04.2017 приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_9 посвідчив договір іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , де вказана квартира стала предметом вказаного договору.

Враховуючи, що має місце факт можливого підроблення документів, а саме договору купівлі-продажу, посвідченому Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» 17.07.1998, реєстраційний № 1/8098-А/2127, зареєстрованого БТІ м. Києва 18.08.1999, реєстровий № 5605 і записано в реєстраційну книгу за № 205-203, то даний об`єкт нерухомого майна у вказаному кримінальному провадженні є предметом кримінального правопорушення, на який зазіхають треті особи. Відповідно до цього винесено постанову про визнання квартири АДРЕСА_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі, зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, а також речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення збереження речового доказу, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень прокурора, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004207 від 08 квітня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на даний час на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , у вигляді заборони використовувати та розпоряджатися будь-яким чином зазначеним майном та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1