Провадження №1-кп/447/126/17
Справа №447/779/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000228 від 14.03.2017 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.11.2011Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 4 ст. 27 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 ст. ч. З ст. 185, ст. 304 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,-

за ч.2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , близько 01:00 години, 09.03.2017, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , якою користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи корисливий умисел на заволодіння майном (коштами) останнього, який в нього виник після того як ОСОБА_4 передав йому в приміщенні даної квартири банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та повідомив при цьому пін-код доступу до коштів, що знаходилися на рахунку картки, для зняття коштів у сумі 500 гривень та покупки за них продуктів харчування, шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 , не маючи на меті виконувати домовленість, отримавши вказану банківську картку покинув приміщення даної квартири та направився до найблищого банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», який знаходиться в будівлі магазину «Продукти», що в м. Миколаєві, вул. Данила Галицького, 156 Львівської області, в якому о 02.04 годині 09.03.2017 з банківської картки ОСОБА_4 знав кошти в сумі 3000 гривень, а пізніше о 02.05 годині з даного ж банкомату зняв ще 100 гривень. В подальшому ОСОБА_5 маючи умисел на зняття решти коштів, що були на рахунку ОСОБА_4 , в банкоматі АТ «Ощадбанк», який знаходиться в будівлі будинку №23, що по вул. Мазепи в м. Миколаєві Львівської області, о 02.06 годині знав кошти в сумі 50 гривень, а о 04.14 годині зняв ще двічі по 20 гривень. Всього ОСОБА_5 здійснив зняття коштів за допомогою банківської картки із банківського рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , на загальну суму 3190 гривень після чого до квартири останнього не повернувся. Вказаними коштами ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд не повернувши їх ОСОБА_4 та не придбавши продуктів харчування, чим завдав ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужого майна шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення від 22.03.2017 року, котра знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 447/779/17-к та згідно якої сторони домовились, що обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується після набрання вироком про затвердження даної угоди законної сили (2 місяців) у вказаному кримінальному провадженні сплатити потерпілому ОСОБА_4 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

За перелічених вище обставин, сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В судовому засіданні учасники судового процесу підтримали підписану ними угоду про примирення.

Враховуючи викладене, суд, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення, умови якої відповідають вимогам КПК України та КК України. Вказана угода укладена сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що він у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а тому вважає за доцільне обрати ОСОБА_5 покарання узгоджене сторонами угоди.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про примирення відповідає вимогам, встановленим КПК України, та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших осіб.

Покарання визначене в угоді про примирення відповідає вимогам КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 475 КПК України, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення від 22.03.2017 року, м. Миколаїв, укладену між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , який є потерпілим у кримінальному провадженні №0000228 з однієї сторони та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Миколаїв Львівської області, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , який є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку передбаченому ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1