Справа № 752/6897/17
Провадження №: 1-кп/752/622/17

У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
25.05.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010681 відносно,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернівецької обл., громадянина України, працюючого на посаді директора ТОВ «Веселий Газда», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,
встановив:

до Голосіївського районного суду м. Києва надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч 1 ст. 204 КК України з угодою про визнання винуватості.

Прокурор, просив затвердити угоду на визначених умовах. Захисник та обвинувачений погодилися з думкою прокурора, підтвердили умови угоди та повідомили що погоджуються на узгоджене покарання.

Ознайомившись з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що в затверджені угоди слід відмовити.

Так, відповідно до тексту угоди, дату укладання якої, в порушення ч. 2 ст. 472 КПК України, не вказано, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні укладено між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно до положень ч. 1 ст. 470 КПК України прокурор при вирішення питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний врахувати такі обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викриття більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявлені чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:

- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК України, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК України. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК України;

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК).

Врахування означених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищезазначеним критеріям, оскільки не зважаючи на те, що в обвинувальному акті зазначено, що « ОСОБА_5 незаконно придбав в невстановленої особи, незаконно виготовлені підакцизні товари алкогольні напої» угода не містить обов`язків обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчинене іншою особою, а спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу в частині призначення найменш м`якого покарання.

Крім того, як вбачається з угоди про визнання винуватості єдиною підставою на основі якої сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_5 вказаного покарання є визнання ним своєї винуватості, а відтак у суду відсутні належні правові підстави вважати, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, Закону та суспільним інтересам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором покарання є не обґрунтованим в угоді, не наведено наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, які сторони враховували при узгоджені покарання та які є істотними для цього кримінального провадження обставинами. Покликання на визнання ОСОБА_5 своєї вини не може само по собі свідчити про його правильність та відповідність критеріям мети покарання про необхідність та достатність покарання, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості затвердити вказану угоду.

Керуючись ст.ст. 314,468-474 КПК України, суд

ухвалив:

відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження № 0010681 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7