Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 лютого 2017 року касаційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 з доповненнями, засудженого ОСОБА_6 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433.

Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого:
засуджено за :

- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат.

Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 червня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано.
Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_6 засуджено: за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в режимі відео конференції
засужденого ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, через м`якість, просить вирок суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції. При цьому, посилається на те, що апеляційний суд, призначаючи засудженому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, вийшов за межі санкції вказаної статті та призначив засудженому покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке є нижчим від найнижчої межі санкції вказаної статті.
У касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить вирок місцевого суду та вирок апеляційного суду скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочинів , передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та ч.4 ст. 296 КК України. Крім того, вказує, що апеляційним судом при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді реального відбування покарання неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Як слідує із касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 , останній просить судові рішення скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити. При цьому посилається на однобічність і неповноту судового розгляду та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а також грубому порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї, за таких обставин:

Так, ОСОБА_6 у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, придбав обріз мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-17, 16 калібру, який незаконно зберігав у вибраному і відомому йому місці, яке досудовим розслідуванням не встановлене та без передбаченого законом дозволу здійснював носіння вищезазначеної вогнепальної зброї, зокрема, помістив вказаний обріз в салон власного автомобіля «Деу-Сенс», номерний знак НОМЕР_1 .
10 грудня 2014 року приблизно об 11.00 год. засуджений на автомобілі «Деу-Сенс», прибув до ставка, який перебуває в оренді ОСОБА_8 та розташований на околиці с. Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, де побачив потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які рибалили.
Будучи обуреним діями останніх, обвинувачений дістав із сумки обріз мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-17 та здійснив один постріл в собаку, яка перебувала в той час на водоймі.
Побоюючись агресивних дій обвинуваченого, потерпілий, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали тікати зі ставка в напрямку с. Нерубайка. Проте обвинувачений, не припиняючи свої злочинні дії, діючи умисно, здійснив один постріл у їхньому напрямку, при цьому влучивши у потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: ран правої сідниці, задньої поверхні правого стегна та гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

10 грудня 2014 року в ході проведення огляду ставка на околиці с. Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, на льодовому дзеркалі, виявлено та вилучено вогнепальну зброю: обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці «Іж 17» 16К, зразка 1955-1964 р.р., 1956 року виробництва Іжевського механічного заводу (Росія).
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційних скарг засудженого та його захисника, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 , які підтримали свої касаційні скарги та заперечували проти касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. У частині 3 цієї ж статті зазначено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

На порушення зазначених вимог закону, суд апеляційної інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України визначив його розмір у виді двох років позбавлення волі, тобто нижче нижчої межі, передбаченої санкцією цієї частини статті, не пославшись при цьому на застосування положень ст. 69 КК.

Таким чином, з огляду на наведене, вирок апеляційного суду не можна визнати законним і обґрунтованим у зв`язку з чим він на підставі п. 2 ч.1 ст.438 КПК України підлягає скасуванню. У провадженні належить призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене, після чого ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.
Щодо інших, наведених в касаційних скаргах засудженого та захисника ОСОБА_5 доводів, щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочинів , передбачених ч. 1 ст. 263 та ч.4 ст. 296 КК України, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді.
Оскільки вирок апеляційного суду, на підставі якого засуджений ОСОБА_6 тримається під вартою, скасовується, останній підлягає звільненню з-під варти.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Касаційні скаргипрокурора, захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 1 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з- під варти.
Копію ухвали щодо ОСОБА_6 надіслати адміністрації Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 26) для виконання рішення про звільнення ув`язненого з-під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3