АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/222/17 Справа № 695/339/16-к Категорія: ч. 2 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

законного представника особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цілиноград (з 1998 року Астана), Казахстан, громадянина України, освіта неповна середня, пенсіонера, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід 3 групи з дитинства, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, 02.06.2010 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області застосовані примусові заходи медичного характеру після вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом і лікування в примусовому порядку.

Стягнуто із законного представника ОСОБА_7 , яка проживає у АДРЕСА_1 , процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 537 грн. 60 коп. на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Вирішено питання щодо речових доказів.

в с т а н о в и л а :
Згідно з ухвалою суду ОСОБА_9 23.11.2015 року близько 23-30 год., перебуваючи на території залізничної станції «Пальмира», що в с. Вознесенське Золотоніського району, на відстані близько 14 метрів від опори № 16 ЛЕП та близько 25 метрів від тильної сторони приміщення станції на узбіччі ґрунтової дороги, яка веде від залізної станції до будинків, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, завдав ногами численні удари по голові та тілу громадянці ОСОБА_10 , в результаті чого відповідно до висновку експерта № 275 від 25.11.2015 року заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді травми голови з крововиливами під м`які мозкові оболонки, в м`які мозкові оболонки, на м`яких покривах черепу, забійних ран голови, губ, які ускладнилися аспірацією крові в дихальні шляхи, що належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; травми грудної клітки з переломами ребер ліворуч, що носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; синці правої кисті, передпліччя, правого стегна, правого коліна, лівої кисті, обох передпліч, лівого надпліччя, лівого плеча, садна правого стегна, черевної стінки, обох колін, що носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Всі тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли від дії тупих предметів до настання смерті. Тобто ОСОБА_9 завдав умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 ..

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року скасувати та, з урахуванням поданих змін, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог процесуального закону та неповнотою судового розгляду, що виразилося в не з`ясуванні істотних для прийняття законного обґрунтованого рішення обставин, які могли вплинути на результати розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру. Не були з`ясовані підстави для закриття судом кримінального провадження.

Вважає також, що судом помилково були зроблені висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 . Вказує, що згідно з висновками судово-психіатричної експертизи № 580 від 21.12.2015 року ОСОБА_9 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, в зв`язку з хронічним психічним захворюванням, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, адже ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, а в його діянні відсутня така ознака суб`єктивної сторони кримінального правопорушення як умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дали показання про те, що вони були свідками того як 23.11.2016 р. близько 17год. 30 хв. під час руху дизеля-потягу з метою приведення до тями ОСОБА_10 , адже остання перебувала в сильному стані сп`яніння, ОСОБА_9 завдавав останній удари долонями по обличчю, а потім намагався підняти її, та не зміг втримати, в результаті чого остання декілька разів падала на підлогу та вдарялася головою об лавку, від чого у вагоні був сильний звук від ударів та пасажири потягу на це звертали увагу. Під час огляду місця події, що зазначені в протоколі огляду місця події від 24.11.2014 року, були виявлені сліди волочіння тіла ОСОБА_10 по асфальту й сліди волосся та крові, що могли свідчити про те, що остання могла неодноразово падати та забитися.

Зазначає, що ці докази свідчать про те, що ОСОБА_10 могла отримати виявлені під час судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, які призвели до її смерті, в результаті необережних дій ОСОБА_9 , і в його діях містяться ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та законний представник особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_9 його мати ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу зі змінами з мотивів, які в ній наведені, та просили її задовольнити.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вбачаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вбачає, що судом першої інстанції допущені істотні недоліки в оскаржуваному судовому рішенні, які не можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції.

Зокрема, в оскаржуваному судовому рішенні (Т-2, а.с. 137) при описанні діяння, яке встановив суд першої інстанції, використовуються терміни, що не можуть бути застосовані до випадку, коли діяння вчинене неосудною особою. Зокрема, такі вирази як «реалізуючи свій умисел», «наніс умисне ушкодження», «винуватість доводиться». Такі терміни можуть бути використані виключно тоді, коли існує осудний суб`єкт злочину, а суб`єктивна сторона злочину може характеризуватися певною формою і видом вини, чого не може бути у разі неосудності особи.

У резолютивній частині оскаржуваного рішення судом першої інстанції, крім примусових заходів медичного характеру, також вирішено піддати ОСОБА_9 й примусовому лікуванню. Ці процедури відповідно до положень ст. ст. 92, 96 КК України є абсолютно різними, застосовуються у різних випадках й з неоднакових підстав.

Крім цього, в резолютивній частині оскаржуваного рішення не зазначено кваліфікації того суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого встановив в діях ОСОБА_9 суд першої інстанції.

Тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника особи, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2016 року, якою відносно ОСОБА_9 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом і лікування в примусовому порядку, скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :