Провадження № 11-сс/780/599/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 08.12.2016

УХВАЛА
іменем України
08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника третьої особи адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

21 листопада 2016 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на нерухоме майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851 від 18 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт та заборону на об`єкт житлової нерухомості незавершене будівництво, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450 га за кадастровим номером :06:002:0007 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з ухвалою, представник третьої особи ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року. Вважає, що земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 358 КПК України, об`єктивна сторона злочину якого полягає у використанні підробленого документу, тому не є предметом цього злочину. Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд клопотання про накладення арешту на майно проводився без виклику особи, якій воно належить.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника третьої особи, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії такого рішення.

Як вбачається з матеріалів даного провадження, про розгляд клопотання про арешт майна ОСОБА_8 не повідомлявся та не був присутнім при розгляді даного клопотання, ухвалу слідчого судді від 24.11.2016 року про арешт майна представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 отримав лише 05 грудня 2016 року, а до суду звернувся з апеляційною скаргою 06.12.2016 року - у 5 денний строк з дня отримання копії ухвали слідчого судді тобто у строк, передбачений ч. 3 ст. 395 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного в ЄРДР за 0000851 від 18 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
У клопотанні прокурором ставиться питання про накладення арешту на нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва, який перебуває у приватній власності ОСОБА_8 . Необхідність у накладенні арешту на майно, обґрунтована прокурором тим, що воно є предметом вказаного кримінального правопорушення.

На дані обставини та вимоги закону слідчий суддя не звернув уваги та ухвалив рішення про задоволення клопотання прокурора, наклавши арешт на майно, не врахувавши правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на те, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та не врахував, що майно не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Враховуюче вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року про накладення арешту на майно підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2016 року про накладення арешту майна у кримінальному провадженні № 0000851 від 18 листопада 2016 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.

Головуючий:
Судді: