Справа № 755/38/17
В И Р О К
іменем України
"20" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0014493 від 19 жовтня 2016 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 13 жовтня 2016 року близько 11 години 10 хвилин у ОСОБА_5 , який перебував поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме зовнішню відеокамеру моделі «STS-C316VF», вартістю 2800 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до кріплення із зовнішньою відеокамерою, що була розташована над входом до під`їзду будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та використовуючи підшукані засоби, а саме диван, що перебував поблизу будинку на смітнику, а також використовуючи пасатижі, які мав при собі, таємно викрав зовнішню відеокамеру моделі «STS-C316VF», що належить ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 з вищевказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2800 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відшкодування завданої шкоди, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який не працює, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_5 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, думку державного обвинувача та потерпілого, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався і підстави його визначення на даному етапі відсутні.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілою, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, що кореспондується з нормами ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, у судовому засіданні потерпілий/цивільний позивач пояснив, що матеріальна шкода в сумі 2800 грн. 00 коп. складається з вартості викраденого майна.
Обвинувачений/цивільний відповідач у судовому засіданні позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, підтвердив готовність її відшкодувати.
Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у зв`язку з чим, суд вважає доведеним завдання цивільному позивачеві матеріальної шкоди у зазначених вище розмірах, та вважає за можливе стягнути її з обвинуваченого/цивільного відповідача.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 (ІНН НОМЕР_1 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2800 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: