Справа № 127/3826/16-к
Провадження № 1-кп/127/617/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 06 грудня 2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008252 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 19.09.2006 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ст. 128, ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, 29.07.2011 року звільнений по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 05.12.2015 року приблизно о 16:00 годині, перебуваючи біля приміщення залізничного вокзалу, розташованого за адресою: м. Вінниця площа Героїв Сталінграду 1, зустрів раніше незнайомого чоловіка - ОСОБА_5 . Зустрівши ОСОБА_5 , ОСОБА_4 побачив у нього мобільний телефон марки «Nokia 225» та у нього виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме вище вказаного мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний намір, з корисливий спонукань, діючи повторно, маючи на меті матеріально збагатитись за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон під приводом необхідності зателефонувати знайомому. Будучи впевненим у порядності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передав свій мобільний телефон ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел на заволодіння чужим майном, мобільний телефон ОСОБА_5 на його прохання не повернув. Після чергових прохань ОСОБА_5 про повернення телефону, ОСОБА_4 , маючи на меті не повертати мобільний телефон та заволодіти ним, діючи умисно, наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , заподіявши згідно висновку судово - медичної експертизи № 1811 від 07.12.2015 року ОСОБА_5 тілесне ушкодження у виді забитої рани на обличчі, що належить до легких тілесних ушкоджень та виникло від дії тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення, можливо в строк - 05.12.2015 року. Після вказаного ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, заволодівши мобільним телефоном потерпілого марки «Nokia 225», ринковою вартістю, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 20 від 15.01.2016 року, - 1006,13 гривень, в середині якого знаходились сім - карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якого коштів не було, та сім - карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якого коштів не було, заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1006,13 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав та суду пояснив, що він зустрів потерпілого, який йому добровільно віддав телефон, а потім кудись зник, а тому він не зміг повернути йому телефон та був затриманий працівниками міліції. В подальшому ОСОБА_4 суду повідомив, що в грудні 2015 року зустрів ОСОБА_5 , який попросив його купити випити. Він купив горілку, нащо ОСОБА_5 почав йому грубити, в зв`язку з чим він вдарив останнього. Від удару в потерпілого ОСОБА_5 на землю випав мобільний телефон, який він підняв. ОСОБА_5 в цей час звернувся до працівників поліції. Побачивши працівників поліції він злякався і хотів викинути мобільний телефон ОСОБА_5 в смітник.
В ході допиту потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що він 05.12.2015 року після роботи йшов додому та по дорозі у нього дві особи попросили мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Телефон він надав, а потім попросив повернути йому мобільний телефон. У відповідь на вказане йому нанесли тілесні ушкодження, а саме вдарили кулаком в обличчя. Він не пам`ятає чи наносились тілесні ушкодження однією особою чи двома, оскільки від удару в нього пішла кров та він втратив орієнтування, а також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Наступне, що він пам`ятає це те, що він вже сидів в поліції. Там він взяв направлення на СМЕ, змив кров з обличчя та поїхав додому. Мобільний телефон йому повернув слідчий.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 05.12.2015 року він разом з його колегою ОСОБА_7 йшли по власним справам та в цей час побачили конфлікт між двома особами, а саме те, що один з них бив потерпілого. Викликали на підмогу інший патруль та розбороняли бійку. Коли підійшла підмога, то вони повели осіб в чергову частину. ОСОБА_4 по дорозі до чергової частини викинув мобільний телефон в смітник.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 05.12.2015 року ніс службу разом з працівниками поліції та отримав виклик, що відбувається бійка та необхідна допомога. Коли вони прийшли та побачили, що потерпіла особа була з тілесними ушкодженнями, біля потерпілого стояв ОСОБА_4 . ОСОБА_4 вони проводили до чергової частини та по дорозі він викинув мобільний телефон в смітник.
З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані стороною обвинувачення вбачається, що 05.12.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.12.2015 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомих осіб, які 05.12.2015 року о 16:00 годині перебуваючи між кафе «Фонтан» та залізничним вокзалом, відкрито, із застосування насильств., заволоділи його мобільним телефоном марки «Нокіа», чорного кольору, вартістю 1400 грн.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 05.12.2015 року, що підтверджується витягом від 06.12.2015 року з ЄРДР.
З протоколу огляду місця події від 05.12.2015 року вбачається вилучення мобільного телефону марки «Нокіа», яким заволодів ОСОБА_4 .
Згідно постанови про визнання предмету речовим доказом від 12.01.2016 року мобільний телефон марки «Nokia 225», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою останнього від 17.02.2016 року.
Згідно висновку експерта №20 від 15.01.2016 року ринкова вартість мобільного телефону «Nokia 225 RM1011» з урахуванням зносу на момент проведення експертизи може становити 1006,13 грн.
Згідно висновку експерта №1811 від 07.12.2015 року у ОСОБА_5 було виявлене тілесне ушкодження забита рана на обличчі. Вказане ушкодження у ОСОБА_5 належить до легких тілесних ушкоджень. Виникло від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 05.12.2015 року.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.02.2016 року з долученими до нього фото таблицями, ОСОБА_4 добровільно розповів та показав на місцевості обставини події вчиненого ним злочину, а саме, що він, перебуваючи на території залізничного вокзалу, за адресою: м. Вінниця, пл. героїв Сталінграду 1, а саме біля громадського туалету зустрів потерпілого ОСОБА_5 в якого побачив мобільний телефон марки «Нокіа 2 25», який вирішив викрасти. Після чого, ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон під приводом комусь зателефонувати. В подальшому ОСОБА_4 отримавши мобільний телефон від ОСОБА_9 , відмовився на вимогу останнього його повернути та ударом руки (кулаком) наніс ОСОБА_5 тілесне ушкодження в область обличчя. Забравши мобільний телефон з місця скоєння злочину зник, проте в подальшому був затриманий працівниками поліції.
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
В ході судового розгляду обвинувачений повідомив дві різні версії розвитку події, а саме те, що він просто взяв в потерпілого мобільний телефон подзвонити, а потім не зміг його знайти, щоб повернути телефон, в подальшому обвинувачений повідомив, що він дійсно отримав мобільний телефон ОСОБА_5 , який йому добровільно передав потерпілий, умислу на заволодіння вказаним телефоном він не мав, тілесні ушкодження потерпілому наносив в зв`язку з тим, що потерпілий почав йому грубіянити.
Разом з тим, такі показання обвинуваченого повністю спростовані показаннями потерпілого, що узгоджуються з показаннями свідків та письмовими доказами у справі.
Так, потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що в той день до нього підійшов обвинувачений, з яким він раніше не був знайомий, разом з ще однією особою. Вони попросили в нього мобільний телефон для здійснення дзвінка. Потерпілий вказаний телефон передав ОСОБА_4 , а потім попросив повернути. У відповідь на вказане його вдарили кулаком в обличчя. Від удару в нього пішла кров та він втратив орієнтування.
Такі показання потерпілого повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме змістом заяви до правоохоронних органів, якою потерпілий повідомив про заволодіння його телефоном із застосуванням насильства та висновком судово-медичної експертизи №1811 від 07.12.2015 року, якою підтверджено наявність у ОСОБА_5 забитої рани на обличчі, яка утворилась від дії тупого твердого предмета (предметів), 05.12.2015 року.
Таким чином, зазначеними доказами в їх сукупності, в тому числі переконливими, послідовними показаннями потерпілого, який вказав на відсутність будь-якого конфлікту між ним та обвинуваченим, а також не те, що удар йому був нанесений лише після його прохання повернути телефон, підтверджено інший розвиток події відкрите заволодіння майном потерпілого із застосуванням насильства, оскільки ОСОБА_4 наніс потерпілому удар саме з метою утримання майна.
Вказаного суд дійшов і аналізуючи інші докази. Так, з показань допитаних свідків у справі вбачається, що вони стали очевидцями того, як ОСОБА_4 бив потерпілого, а потім після того, як побиття припинили, по дорозі до відділення міліції намагався позбутись телефону потерпілого, а саме спробував викинути його у смітник. Разом з тим, не зробив зазначеного та телефон був вилучений саме в обвинуваченого, що підтверджується протоколом огляду місця події від 05.12.2016 року, постановою про визнання телефону речовим доказом та заявою потерпілого про повернення йому викраденого телефону.
Суд враховує, що грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Показаннями потерпілого підтверджено, що він усвідомлював протиправний характер дій ОСОБА_4 , розумів, що той почав його бити з метою заволодіти телефоном, оскільки наніс удар відразу після прохання про повернення телефону, так само характер свої дій, а саме вчинення їх відкрито для потерпілого у свою чергу усвідомлював і ОСОБА_4 .
Оцінюючи питання щодо стадії закінчення вказаного злочину, суд виходить з того, що грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. ( ППВСУ № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»)
З показань свідків, що затримали ОСОБА_4 вбачається, що у вказаний момент вони вважали, що відбувається бійка, тобто вони не усвідомлювали, що припиняють злочин проти власності. Таким чином, їх дії не можливо оцінити, як дії осіб, що викрили особу, яка заволодіває відкрито майном.
В той же час, доказами у справі підтверджено, що ОСОБА_4 після втручання свідків, відійшов від місця вчинення злочину, продовжив утримувати викрадений телефон про який свідки не знали, а потерпілий не міг сказати через свій стан, а вже потім, через нетривалий проміжок часу, покинувши місце злочину намагався викинути мобільний телефон, що є способом розпорядження майном та утворює склад закінченого злочину.
Вказане надає підстави стверджувати, що винуватість обвинуваченого є доведеною, оскільки подані докази містять достатні дані, що підтверджують наявність умислу ОСОБА_4 на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, корисливий мотив його дій та об`єктивні дії, вчинені ним для досягнення його мети,
Суд, враховуючи вимоги ст. 337 КПК України, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, як вчинення грабежу, тобто відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно характеристики МКП «ЖЕК-5» від 25.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , за час проживання зауважень на скарг до МКП «ЖЕК-5» не надходило, з слів сусідів характеризується посередньо.
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 04.01.2016 року № 20-0083 вбачається, що ОСОБА_4 на психіатричному обліку у вказаному закладі не перебуває.
З довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 30.12.2012 року №3318-м вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 28.12.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, останній раз 19.09.2006 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ст. 128, ст. 70 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнений 29.07.2011 року.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин в період непогашеної судимості, вину у вчиненні злочину не визнав, шкода потерпілому відшкодована, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, відносно нього встановлено адміністративний нагляд, є інвалідом 3 групи.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення умисного корисливого тяжкого злочину в період непогашеної судимості, особи обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Крім того, з обвинуваченого на підставі ст. 124 КПК України слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта становлять 384,00 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.
Керуючись ст. 65-67, 69-1, 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 384,00 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Nokia 225», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: