Ім`ям України Провадження № 1 -кс/200/5509/14
04 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про визнання затримання та обшуку незаконним та негайне звільнення затриманої особи, -
03 вересня 2014 року захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, у якій прохала про наступне: визнати затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також його особистий обшук незаконними та не обґрунтованими; негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти; розгляд даної скарги здійснювати за обов`язковою участю ОСОБА_5 та його захисника.
Підставами для задоволення скарги вказала наступне. Так, ознайомившись із протоколом затримання особи, що підозрюється у вчиненні злочину від 02 вересня 2014 року, їй стало відомо, що ОСОБА_5 затримано співробітниками ВБНОНЗ ГУМВС України у Дніпропетровській області 02 вересня 2014 року о 02 годині 30 хвилин, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за те, що в ході обшуку за місцем його мешкання виявлено та вилучено наркотичні засоби. Вважає затримання незаконним з наступних підстав. Як повідомив їй під час конфіденційного спілкування ОСОБА_4 , насправді його затримано 01 вересня 2014 року о 21 годині ЗО хвилині, а не 02 вересня 2014 року о 02 годині ЗО хвилині, як це вказано у протоколі. Крім цього, підстави для затримання,, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, відсутні, тому що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинені ним 09 та 23 липня 2014 року. Вчинення у ці дати кримінальних правопорушень виключає можливість для його затримання, тому що вказана норма закону визначає підставу для затримання тільки тієї особи, яка щойно вчинила злочин. Також немає і інших, передбачених ст.. 208 КПК України, підстав для затримання, тому що очевидці чи потерпілі не вказали на ОСОБА_4 , як на особу, що вчинила злочин, на його тілі, одязі чи місці події не було знайдено ніяких очевидних ознак, які вказували на те, що саме він щойно вчинив інкримінований йому злочин. Таке затримання є грубим порушенням вимог ч. 1 ст. 207 КПК України, згідно з якою, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Також, при затриманні ОСОБА_7 не було повідомлено у вчиненні якого злочину він підозрюється, що є грубим порушенням вимог н. 4 ст. 208 КПК України.
Також, при затриманні ОСОБА_5 грубо порушено вимоги ч. 5 ст. 208 КПК України, так як у ньому не відображено і ті інші, необхідні дані, відображення яких передбачено нормами ст.ст. 104, 209 КПК України, так як у протоколі не вказано відомості про місце, дату і точний час (годину і хвилину) його затримання, чітких підстав затримання. Не відображення цих даних є порушенням вимог ст. 5 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, що підтверджується висновками Європейського суду з прав людини у низці справ.
Затриманого ОСОБА_5 обшукав оперативний працівник органу внутрішніх справ ОСОБА_8 , який, у відповідності до вимог ст. 41 КПК України, не мав таких повноважень, тому що не є слідчим. Також у порушення вимог ст. 212 ЮЖ України, у затриманого ОСОБА_5 не зафіксовано наявності тілесних ушкоджень у вигляді відкритої рани від хірургічної операції, яка потребує догляду та лікування.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на норми п. 18 ч. 1, ст. З, ст. 206 КГІК
У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні її тексту. Додатково пояснила, що щойно.
алою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Розглянувши скаргу (заяву), заслухавши пояснення захисника та дослідивши надані о скарги додатки, керуючись нормою диспозитивності кримінально-процесуального законодавства України, приходжу до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню.
Так, захисник, як на підстави для звернення до суду для задоволення свого звернення, посилається на норми ст. 206 КПК України. Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 26 України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом; слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен суддя суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Нормою ч. цієї статті передбачено, що слідчий суддя взнавши, що у межах його територіальної юрисдикції знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з під варти після внесення застави, зобов`язаний постановити ухвалу про зобов`язання органу державної влади чи службової особи, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Відповідно до вимог ч. З ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної засади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, не набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення волі особи.
Вважаю, що повноваження слідчого судді, визначені у ч. 1 ст. 206 КПК України, стосуються лише випадків тримання під вартою особи, якій такий запобіжний захід вже обрано судом, якщо при застосуванні цього запобіжного заходу недодержуються права та свободи тієї особи, яка тримається під вартою. З тих підстав, що підозрюваний ОСОБА_6 на час подання скарги під вартою не тримався, підстав для застосування цієї норми, а тому і для задоволення звернення, немає.
На момент розгляду звернення ОСОБА_4 вже доставлено до приміщення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська і тому підстав для реалізації повноважень, наданих слідчому судді нормою ч. 2 ст. 206 КПК України у вигляді зобов`язання органу державної влади чи службової особи, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді, за його ухвалою, для з`ясування підстав позбавлення свободи, теж немає.
Також, через те, що підозрюваному ОСОБА_4 слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підстав для реалізації повноважень, наданих слідчому судді нормою ч. З ст. 206 КПК України у вигляді звільнення ОСОБА_5 , як особи, позбавленої свободи, теж немає.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні звернення з підстав наведених вище, констатую недотримання органом досудового слідства усіх необхідних вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, так як у протоколі затримання не вказано про наявність у затриманого тілесних ушкоджень, не здійснено його судово- медичне освідування. Не можу погодитись із визнанням незаконним обшуку ОСОБА_4 , вчиненим не слідчим, а оперативним працівником, тому що відповідно до вимог ст.. 41 КПК України, оперативні працівники ОВС мають право на здійснення слідчих дій у кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого чи прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 7, 9, 26, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, -
У задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1