йСправа № 304/1604/16-к Провадження № 1-кп/304/38/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000361 від 29 серпня 2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заболоття Виноградівського району, фактично проживаючого у Тур`я-Реметівському психоневрологічному інтернатіҐ, що знаходиться в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, інваліда 2-ї групи, раніше не судимого,
якому ставиться у вину злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Перечинського районного суду Закарпатської області надійшло вищезазначене клопотання, яке мотивовано тим, що 27 серпня 2016 року о 08 год. 00 хв. гр. ОСОБА_5 шляхом вільного доступу увійшов до кухонної кімнати будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань та з метою власного збагачення, викрав мобільний телефон марки «Nokia 215 Dual Sim green», вартість якого згідно висновку експерта №11/647 від 11 листопада 2016 року становить 525 грн. 00 коп., внаслідок чого спричинив потерпілій гр.. ОСОБА_8 матеріальну шкоду всього на вищевказану суму. Дані дії гр. ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України. З урахуванням того, що ОСОБА_5 на момент вчинення даного суспільно-небезпечне діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, знаходився у стані неосудності, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому слідчий та прокурор просять суд вирішити питання про застосування до останнього примусових заходів медичного характеру, передбаченого п.1 ч.1 ст.94 КК України, а саме госпіталізація такого до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно гр. ОСОБА_5 підтримав повністю та просив таке задовольнити, при цьому посилаючись на те, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №219 від 03 листопада 2016 року, у гр. ОСОБА_5 виявлені ознаки недоумства у формі легкої розумової відсталості (вираженої дебільності), внаслідок чого він під час вчинення інкримінованого йому діянні не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а отже потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 та захисник - адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечили і вважають, що до такого взагалі не може бути застосовано примусове лікування, оскільки такий не ставить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що саме гр. ОСОБА_5 вчинив вищезазначене інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, про що свідчать, зокрема досліджені та перевірені судом докази, а саме: показання потерпілої ОСОБА_8 , згідно яких вона у судовому засіданні показала, що 27 серпня 2016 року від неї з дому було викрадено її мобільний телефон марки «Nokia» зеленого кольору, при цьому як було з`ясовано згодом, то такий телефон викрав саме гр. ОСОБА_5 , оскільки у нього у інтернаті, де він перебуває, і було виявлено та вилучено даний телефон, будь-яких притензій вона до ОСОБА_5 не має; показаннями свідка ОСОБА_9 , згідного яких він у судовому засіданні показав, що 27 серпня 2016 року біля 08 год. 00 хв. від них з будинку було викрадено мобільний телефон марки «Nokia» зеленого кольору, який належить його матері; показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні показала, що вона бачила,як від будинку, де проживають Вороничі, 27 серпня 2016 року зранку йшов гр. ОСОБА_5 ; показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні показав, що він працює санітаром в психо - невролігічному інтернаті, де на утриманні перебуває ОСОБА_5 , і де 27 серпня 2016 року вони виявили у нього мобільний телефон марки «Nokia» зеленого кольору; протоколом огляду місця події від 15 вересня 2016 року з фототаблицями до них, у якому детально відображено звідки саме було викрадено мобільний телефон марки «Nokia» зеленого кольору; протокол огляду предмету (мобільного телефону) від 16 вересня 2016 року з фототаблицею до нього, у якому детально відображено який саме телефон було викрадено; висновком експерта №11/647 від 11 листопада 2016 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого залишкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки Nokia 215», бувшого у використанні, з врахуванням ознак зносу станом цін на серпень 2016 року може становити 525 грн.00коп.; протоколом проведення слідчого експерименту від 26 жовтня 2016 року з фототаблицями до нього, згідно якого ОСОБА_5 , за участю захисника- адвоката ОСОБА_6 та у присутності двох понятих, детально показує, за яких саме обставин він прийшов до будинку АДРЕСА_2 .Ремета, звідки і викрав мобільний телефон «Nokia 215 Dual Sim green» та іншими матеріалами справи, які не викликають у суду сумнівів у їх об`єктивності та неупередженості.

Разом з цим встановлено, що гр. ОСОБА_5 виявляє ознаки недоумства у формі легкої розумової відсталості (вираженої дебільності), що позбавило його можливості під час вчинення інкримінованого йому діяння та позбавляє його здатності у теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними, при цьому такий потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру примусового лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом, про що свідчить висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи №219 від 03 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до п.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що під час судового розгляду даної справи встановлено, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України, мало місце, воно було вчинене саме гр. ОСОБА_5 в стані неосудності, на даний час гр. ОСОБА_5 перебуває в такому ж стані та потребує надання примусових заходів медичного характеру, про що свідчить висновок судово-психіатричної експертизи №219, а тому суд приходить до висновку, що до гр. ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 439,80 грн. слід віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.372, 395, 512, 513 КПК України, ст.ст.19,92,93,94 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000361 від 29 серпня 2016 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Судові витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 439,80 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «Nokia 215 Dual Sim green», який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої гр. ОСОБА_8 - такій повернути, як власниці.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1