йСправа № 304/986/16-к Провадження № 1-кп/304/23/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000503 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Ремета Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, охоронця , одруженого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше судимого:

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2003 року за ч. 2 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2004 року за ч. 3 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 грудня 2004 року перекваліфіковано на ч. 1 ст. 296 КК України і призначено 2 (два) місяці арешту; покарання вважати відбутим, звільнений в залі суду;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 травня 2007 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 296 КК України до обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. ч. 1, 2, 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 грудня 2008 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання строком на два роки;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 серпня 2009 року за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 262, ст. ст. 69, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 3 (три) місяці. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки шість місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 будучи 08 червня 2012 року звільнений з Коломийської виправної колонії № 41, з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого постановою Коломийського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2012 року з обмеженням заборони виходу з будинку з 22.00 год. до 06.00 год. ранку; реєстрацією в органах внутрішніх справ два рази на місяць першої та останньої суботи місяця з 09 год. до 12 год., а також забороною виїзду за межі адміністративного району без дозволу органів внутрішніх справ, у період з 30 травня 2013 року самовільно залишив місце свого проживання, чим порушив правила адміністративного нагляду, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 395 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що у 2012 році відносно нього було встановлено адміністративний нагляд, після чого він шість чи сім разів приходив на реєстрацію до Перечинського ВП. Однак потім був змушений виїхати на заробітки у Російську Федерацію, оскільки тут працевлаштуватися не міг, але мав утримувати сім`ю. Коли виїжджав за кордон, то усно повідомив дільничного інспектора, однак будь-якого письмового дозволу не отримував, а коли повернувся, то його повідомили, що він знаходиться у розшуку. Будь-якого доказу того, що він повідомляв про свій виїзд чи письмового (усного) дозволу щодо цього немає. Просив суворо його не карати, оскільки був змушений виїхати на заробітки та не знав, що через неналежне повідомлення про це відповідних осіб може наставати кримінальна відповідальність.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Як особа ОСОБА_4 за місцем реєстрації характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону, а також приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, яким до того ж будь-яких негативних наслідків не завдано, визнаючи ці обставини пом`якшуючими покарання та істотно знижуючими ступінь тяжкості вчиненого злочину, при відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу та його соціальної поведінки після вчинення злочину і до ухвалення вироку, який є молодим за віком, позитивно характеризується за місцем реєстрації, працевлаштувався, створив сім`ю та разом з дружиною виховує малолітню дитину, а також позиції прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, суд, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 69 КК України, знаходить можливим та справедливим перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 395 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України і з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1