Справа № 426/1909/16-к
Провадження № 11-кп/782/162/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження № 0000074 від 01.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , поданою на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 17.03.2017 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Перевальську Луганської області, має громадянство України, раніше засуджений:

24.06.2008 року за вироком Перевальського районного суду Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 06 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на 01 рік;

05.03.2009 року за вироком того ж суду, за ч.3 ст. 185,71 КК України до 03 років 07 місяців позбавлення волі, звільнений із Краснолуцької ВК № 19 по відбуттю строку покарання 21.08.2012 року;

01.04.2016 року звільнений за ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від кримінальної відповідальності, із закриттям кримінального провадження, за ч.1 ст. 258-3 КК України,

зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

тимчасово мешкав до затримання у АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 07 років 01 місяць.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишений без змін, до набрання вироком чинності.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення, починаючи з 01 лютого 2016 року до дня набрання вироком чинності, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 31 січня 2016 року ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання, у його знайомого ОСОБА_7 , у АДРЕСА_2 , під час сумісного вживання спиртних напоїв із присутніми ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин почав сварку із ОСОБА_9 .

Під час триваючого конфлікту ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_9 не менше 6 ударів кулаком у ділянку верхньої частини голови та обличчя, 1 удар кулаком у щелепу, 1 удар долонею правої руки у обличчя та по голові, 4 удари ногою у ділянку грудної клітини.

Не припиняючи своїх дій, ОСОБА_6 схопив металевий совок для сміття та наніс ним 4 удари по ділянкам голови, плечей, верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_9 , у результаті чого металевий предмет розламався на дві частини.

Не дивлячись на це, ОСОБА_6 металевим держаком наніс 5 ударів по лівій руці потерпілого, припинивши побиття лише після прохання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , який допоміг ОСОБА_9 підвестися зі стільця, довів до кімнати, де поклав відпочивати.

01 лютого 2016 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_7 знайшов ОСОБА_9 без ознак життя.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_9 настала від тупої травми грудної клітини із комплексом складових її зовнішніх та внутрішніх пошкоджень та ускладнень, яке є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, внаслідок плевропульмонального шоку. Смерть потерпілого настала близько 10-14 годин з моменту огляду трупа на місці події, що орієнтовно відповідає часу 20-24 години 31.01.2016 року.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ,не оспорюючи правильність встановлених та викладених у вироку фактичних обставин справи, правильності юридичної кваліфікації своїх дій, разом з тим, просить вирок суду змінити у частині призначеного йому покарання, пом`якшив його .

Зазначає при цьому, що він визнав себе винним у повному обсязі, щиросердно розкаявся і потерпілий не має до нього матеріальних претензій; він сам викликав на місце події швидку допомогу та працівників поліції, не вводив органи слідства в оману щодо опису подій; його мати знаходиться на тимчасово окупованій території і він є єдиним її годувальником.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав у повному обсязі свою апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту скарги обвинуваченого, фактичних обставин справи, доведеності своєї провини та юридичну кваліфікацію дій він не оскаржує, визнаючи свою провину у повному обсязі, тому, колегія суддів вирок суду у цій частині не переглядає.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із змісту вироку, суд, призначаючи покарання, врахував та зазначив , що ОСОБА_6 раніше був засуджений за умисні тяжкі злочини, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання, задовільно характеризується.

У якості обставин, що пом`якшують покарання суд зазначив у вироку ті обставини, на які посилається у апеляційній скарзі обвинувачений - про щиросердне каяття його у скоєному та повне визнання ним провини.

Обставинами, що обтяжують покарання, судом визнано скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд призначив ОСОБА_6 покарання у відповідності із вищезазначеними вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, із умотивованим висновком щодо неможливості застосування вимог ст. 69 та 75 КК України.

Розмір та вид призначеного покарання ( яке є фактично мінімальним за санкцією статті обвинувачення) відповідає ступіню та тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, характеристиці його особи і такий вид та розмір покарання у даному випадку є, на думку колегії суддів, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання для ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, судова колегія

ухвалила:
Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 121 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, у строки та у спосіб, передбачені ст.424-427 КПК України, а для обвинуваченого ОСОБА_6 , який утримується під вартою, у той же строк та спосіб, з моменту вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді