Справа №454/3049/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2017 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення обвинувачення з обвинувальним актом та угодою про примирення щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, уродженця м.Червоноград Львівської області та жителя АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Сокальського районного суду Львівської області за ч.1 ст.164 , ч.1 ст.389 КК України

До покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі-

, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 являючись батьком неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якої батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, в період з 01.03.2014 року по 12.10.2016 року, достовірно знаючи про те, що згідно з рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28.07.2008 року повинен сплачувати на користь ОСОБА_9 (на даний час Закала) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 350 (триста п`ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 05.07.2008 року до досягнення дитиною повноліття, звільнившись з місця відбування покарання продовжив ухилятись від сплати аліментів. Зокрема, у зазначений період часу із 01.03.2014 року по 12.10.2016 року, ніде не працевлаштовувався, заходів до пошуку роботи та працевлаштування не вжив, незважаючи на попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість настання кримінальної відповідальності, аліменти сплатив лише за травень місяць 2014 року, а в подальшому не здійснив жодної проплати, що свідчить про злісне ухилення від сплати останніх. Таким чином ОСОБА_7 здійснив заборгованість по аліментах в період з 01.03.2014 року по 12.10.2016 року на загальну суму 10542 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 164 КК України .

Обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового розслідування та в ході підготовчого судового засідання добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому його кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 164 КК України, щиро розкаявся.

Під час досудового розслідування 05 квітня 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз уклали угоду про примирення.

Відповідно до змісту угоди, в ході розслідування кримінального провадження підозрюваний та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 164 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 у виді у виді 2 років обмеження волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання у вигляді обмеження волі та встановити іспитовий строк два роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 164 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, а також вимогам ч.2 ст. 164 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Вивчивши документи кримінального провадження та опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання судом угоди про примирення.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_7 цілком зрозумілі його права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Після наданих роз`яснень обвинувачений та потерпіла не заперечили проти затвердження угоди про примирення.

Прокурор ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про примирення.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час підготовчого судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_11 узгодженої сторонами міри покарання за ч.2 ст. 164 КК України у виді у виді України у виді 2 років обмеження волі та встановити іспитовий строк два роки. На підставі ст.76 КК України встановити певні обмеження ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 05 квітня 2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_6 .

Визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 164 КК України та обрати узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у виді 2 років обмеження волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання у вигляді обмеження волі та встановити іспитовий строк два роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий:

Головуючий:ОСОБА_1