Справа №127/179/17-к
Провадження №1-кп/127/558/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 10009155 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , неодруженого, тимчасово непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
16 листопада 2016 року, близько 12 години 00 хвилин, поруч з будинком АДРЕСА_2 , під час несення служби інспектором Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_6 та інспектором Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993, є працівниками правоохоронного органу, відповідно до Наказу Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області «Про комплексне оперативно-профілактичне відпрацювання міста Вінниці» від 02.11.2016 № 532 та відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 з метою перевірки документів, зупинили раніше невідомого громадянина, а саме ОСОБА_4 . На законні вимоги вищевказаних працівників поліції представитися та пред`явити документи що посвідчують особу, ОСОБА_4 став виражатись у їхню адресу образливими, нецензурними словами. На пропозицію припинити свою протиправну поведінку, останній відреагував агресивно та продовжував вести себе зухвало.

Надалі ОСОБА_4 став чинити активний опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, а саме: замахувався руками та хапав за одяг. Після чого, вищевказаними працівниками поліції було викликано на допомогу працівників патрульної поліції.

Крім того, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що вищевказані особи є працівниками правоохоронного органу так, як останні пред`явили свої службові посвідчення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи законною вимогою працівників поліції, умисно наніс інспектору Вінницького ВГІ ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_6 один удар правою ногою в пахову область, чим заподіяв синець з набряком в ділянці калитки справа. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №1799 від 17.11.2016, вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст.ст. 29-30, 37,42-45 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, відносно ОСОБА_4 , інспектором Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 застосовано фізичну силу та спеціальний засіб споряджений речовиною сльозогінної та дратівної дії «Терен-4м» з метою відбиття нападу на вищевказаного працівника поліції та для утримання останнього до приїзду службового автомобіля. Прибувши на допомогу працівники патрульної поліції, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про національну поліцію» застосували до останнього спеціальний засіб у вигляді кайданів та помістили до службового автомобіля.

Проте, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, умисно наніс своєю головою інспектору Гніванського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 який перебував поруч у службовому автомобілі, один удар в ділянку носа,чим заподіяв синець в ділянці носа. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 1798 від 17.11.2016, вказане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 16.11.2016 близько 12:00 години їхав додому з дачі з великою сумкою, був небритий і немитий, неподалік його будинку до нього підійшли працівники поліції з метою перевірки документів, він пояснив, що при собі жодних документів немає, що усі його документи знаходяться в дома та запропонував працівникам поліції пройти з ними до його будинку для пред`явлення ним документів на що працівники поліції відмовились та наполягали щоб він пред`явив будь-який документ та відкрив сумку для огляду, він злякався що це не працівники поліції і наніс працівнику поліції ОСОБА_6 один удар ногою в пах. В цей момент інший працівник поліції ОСОБА_7 бризнув йому сльозогінний газ в обличчя. Згодом прибув додатковий патрульний автомобіль в який посадили його та надягли на нього кайданки, після чого він почав вириватись з патрульної машини і таким чином наніс удар своєю головою іншому працівнику поліції в область носа. Просить суд суворо його не карати.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явилися, однак від них надійшли заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. Щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку; за ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, що відносяться до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, згідно довідок з КЗ ВОНД «Соціотерепія» та Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті. Відповідно до ст. 75 КК України, врахувавши тяжкість злочинів, особу винуватого та інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки, в умовах контролю за його поведінкою із застосуванням ст. 76 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 342 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 345 КК України призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог ст. 76 п. 1, 2 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: