Справа № 522/1419/17
Номер провадження:1-кс/521/919/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2017 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі скаргу ОСОБА_3 в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність прокурора Одеської області ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
Із змісту скарги вбачається, що 17 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до прокурора Одеської області ОСОБА_4 із заявою (про кримінальне правопорушення) та просив його невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо вчинення кримінального правопорушення слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_5 . Однак, протягом встановленого законом строку його заява не була внесена до ЄРДР.
ОСОБА_3 у судовому засіданні доводи скарги підтримав та просив її задовольнити, на обґрунтування своїх доводів заявник долучив копії відповідних документів на 14 аркушах.
Прокуратура Одеської області про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, однак в судове засідання її представник не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.
Дослідивши матеріали судового провадження які обґрунтовують її доводи, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.
Вимогами частини 1 статті 214 КПК України, передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, окрім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим (заявником) чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Як убачається із заяви ОСОБА_3 від 17 січня 2017 року, з якою заявник звернувся до прокурора Одеської області ОСОБА_4 як на його думку, він вважає, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР є то, що слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси відмовив у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора у невнесенні відповідних відомостей про вчинення кримінального правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Таким чином, на його погляд в діях слідчого суді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - постановлення суддею завідомо неправосудного рішення, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 375 КК України.
Однак слідчий суддя не може погодитись з викладеними обставинами, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення не містить обставин, які б свідчили про вчинення слідчим суддею ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та ґрунтується на особистій думці заявника.
Частиною 1 статті 2 КК України, передбачені підстави кримінальної відповідальності, а саме підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом. За таких обставин, внесенню в Єдиний реєстр досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.
Про що зазначається і в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року, у відповідності до якої також, оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.
Системний аналіз вищевказаних положень закону дають підстави вважати, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є існування фактичних обставин, що підтверджують реальність конкретної події злочину (часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину). Якщо у заявах та повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатись такими, які мають бути обов`язково внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Сам факт винесення судом рішення, яке було в подальшому скасовано вищестоящою інстанцією, або з яким не згодна сторона судового провадження, не містить складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України. Наявність такого рішення не свідчить і не може свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення.
Внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних про кримінальне провадження має передувати встановлення об`єктивних даних щодо постановлення неправосудного рішення.
У рішенні Верховного Суду України по справі N 5-24кс14, вказується, що постановлення завідомо неправосудного судового акта, відповідальність за яке передбачено статтею 375 КК України, є спеціальним видом службового зловживання у здійсненні правосуддя, суб`єкт якого (суддя) умисно з будь-яких мотивів свідомо і цілеспрямовано використовує своє службове становище всупереч інтересам правосуддя. Поняття "неправосудне судове рішення" у поєднанні з вказівкою на "завідомість" його постановлення підкреслює цілеспрямований характер злочинних дій судді, його свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону і (або) фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя.
Для рішень суду, судді, слідчого судді, які не підлягають оскарженню під час досудового розслідування, також існують певні можливості і порядок їх перегляду, в тому числі, передбачений ч. 3 ст. 309 КПК України - шляхом подання заперечень проти них під час підготовчого судового провадження в суді і подальшого відповідного реагування, а також в іншому порядку, передбаченому законодавством.
Як випливає із Висновку від 01 липня 2013 року Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, предметом злочину, склад якого передбачений ст. 375 КК України, можуть бути судові рішення, в тому числі ухвали судів, суддів і слідчих суддів, якщо вони визнані незаконними з підстав і в порядку, встановленими КПК України.
Щодо ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , яка на думку ОСОБА_6 є завідомо неправосудною, слідчий суддя зазначає, що вона не визнавалась у встановленому законодавством порядку незаконною, або неправосудною. Заявник або інші особи не вчиняли ніяких дій, направлених на визнання судового рішення незаконним.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 прокурору Одеської області ОСОБА_4 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.375 КК України.
Отже слідчий суддя визнає, що прокурор Одеської області ОСОБА_4 , діяв відповідно до своїх обов`язків, тобто розглянув заяву ОСОБА_3 , про що проінформував заявника, що відповідає вимогам ст.214 КПК України. Саме вимоги цієї статті визначають повноваження слідчого, прокурора щодо оцінки відомостей про які йде мова в заяві.
З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст.214, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність прокурора Одеської області ОСОБА_4 , у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1