Справа № 307/4386/14-к
Провадження № 1-кп/307/23/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю: прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В період з липня по 01.10.2014 р. ОСОБА_5 , в урочищі Вітерна, у смт. Дубове, без спеціального дозволу на користування надрами, здійснював видобування піщано-гравійної сировини, за допомогою навантажувача марки "ЕО 3323", н/з НОМЕР_1 , автомобілів марки "ЗИЛ-131", н/з НОМЕР_2 , та НОМЕР_3 . В результаті його незаконних дій було здійснено незаконне видобування 113.7 м.куб. піщано-гравійної сировини - гравію, піщано-гравійної породи, який відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, чим заподіяно державі, в особі Дубівської територіальної громади, матеріальну шкоду на загальну суму 23265.75 грв.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України по кваліфікуючій ознаці незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Разом із обвинувальним актом суду було надано угоду про визнання винуватості від 27.11.2014 року, що укладена між прокурором Тячівської районної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 на підставі ст. 471 КПК України. У судовому засіданні суду була подана нова угода у зв`язку з тим, що на даний час ліквідовано орган із яким було укладено первісну угоду.
Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри у всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 240 КК України, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення та відшкодував завдану шкоду. Сторонами даної угоди визначено покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України у виді 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 6800 грв.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення яке йому пред`явлено, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, щиро розкаявся та визнав фактичні обставини кримінального провадження встановлені досудовим розслідуванням. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання передбачені ст. 476 КПК України та дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі її затвердження і пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Передбачені в угоді наслідки її укладення, затвердження та невиконання роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державі чи суспільним інтересам.
Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України. Завдану злочинами шкоду відшкодував повністю.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалено вирок, так як умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
Тому, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 469, 470, 472-474 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.01.2017 р., що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000022 від 01.10.2014 р., між прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_2 і обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (шість тисяч вісімсот гривень).
Речовий доказ: навантажувач № ЕО 05865 АВ залишити у ОСОБА_5 .
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1