Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/29/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 11.01.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого приймальником поїздів 3-го розряду на станції м.Коростень виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», не інваліда, не депутата, військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Призовник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , досягнувши призовного віку та підлягаючи призову на строкову військову службу до Збройних сил України, визнаний за результатами медичного обстеження від 06.10.2016 року, протокол № 4 придатним до проходження строкової військової служби за станом здоров`я. При цьому, у відповідності до ст.ст.17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не маючи підстав для надання відстрочки від призову або звільнення від проходження строкової військової служби, належним чином повідомлений у встановленому законом порядку про наслідки неявки для проходження строкової військової служби, з метою ухилення від призову, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ст.65 Конституції України та ст.ст.1, 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи призваним на строкову військову службу, про що повідомлений особисто 11.11.2016 року щодо прибуття 16.11.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку у складі команди НОМЕР_2 для проходження строкової військової служби у Збройних силах України від отримання повістки категорично відмовився та 16.11.2016 року до військового комісаріату у визначений час не прибув. В подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , не з`являвся, і не повідомляв про причини своєї неявки, чим ухилився від призову на строкову військову службу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.335 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті. Зокрема зазначає, що він не має права на відстрочку від призову на військову службу. Йому дійсно було повідомлено у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом для проходження строкової військової служби, з метою ухилення від призову, без поважних причин. Він дійсно проходив медичний огляд 06.10.2016 року та визнаний здоровим і придатним до військової служби. 11.11.2016 року, йому вручалася повістка щодо прибуття 16.11.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на відправку у складі команди НОМЕР_2 для проходження строкової військової служби у Збройних силах України. Однак, від отримання повістки він відмовився, про що було засвідчено відповідним актом, складеним працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та 16.11.2016 року до військового комісаріату у визначений час не прибув без поважних причин, чим ухилявся від призову на строкову військову службу. Він перелякався, що попадев зону проведення АТО.Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені,запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, всебічне сприяння працівникам поліції у розкритті злочину, не застосовувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ст.335 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, вчинене у сфері забезпечення призову та мобілізації, що виразилося в ухиленні від призову на строкову військову службу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, його вік, по місцю проживання і роботи характеризується позитивно, є військовозобов`язаним, не має відповідно до ст.ст.17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» права на відстрочку або звільнення від призову на строкову військову службу, є громадянином України, на якого згідно до ст.65 Конституції України покладено священний обов`язок - захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки та зрозумів караність своїх дій. Суд з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та повне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки ОСОБА_3 , надав показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо вчиненого і наслідків, вважає необхідним обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 , покарання, пов`язаного із обмеженням волі в межах санкції статті за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Однак, з врахуванням особи винного, обставини за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення, та того, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, думку прокурора щодо застосування покарання та звільнення ОСОБА_3 , з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 ст.76 КК України обов`язки.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_3 , так і іншими особами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8, 63, 65 Констиуції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 95, 179, 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 50, 51, 61, 65-67, 335 КК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України та призначити йому за ст.335 КК України покарання, у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на засудженого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Матеріали кримінального провадження № 0000019 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/29/17-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати засудженому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1