Справа № 674/1625/15-к
Провадження № 1-кп/676/27/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР 29 жовтня 2015 року за № 0000752 та 5 березня 2016 року за № 0000099, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітнього сина, раніше судимого вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 січня 1997 року за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 101, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна (звільненого 22 квітня 2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 29 днів), вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна (звільненого 21 грудня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 14 днів);

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 395 КК України,
в с т а н о в и в:

29 жовтня 2015 року о 17 год. 25 хв. біля будинку № 18 по вул. 1-го Травня в м. Дунаївці Хмельницької області з метою повторного відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 висловив ОСОБА_7 вимогу віддати мобільний телефон, після чого лівою рукою схопив мобільний телефон марки Nokia-206, вартістю 279,94 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар, вартістю 5,4 грн., який знаходився у лівій руці потерпілої та вирвав його. ОСОБА_7 з метою повернення викраденого майна схопила рукою мобільний телефон, який вже перебував у руці ОСОБА_10 , однак телефон впав на узбіччя тротуарної доріжки. ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна до кінця, наніс чотири удари в область голови потерпілої ОСОБА_7 , заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця в лобній області зліва в нижньому відділі, одного синця в щічній області зліва, одного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи по середній лінії голови, після чого, злякавшись, втік з місця події, не довівши свій намір на відкрите повторне викрадення чужого майна до кінця з причин, що не залежали від його волі, та не вчинивши всіх дій, які вважав за необхідні для доведення злочину до кінця.

Крім того, 4 березня 2016 року близько 3 год. поруч з територією Дунаєвецької ЦРЛ на перехресті вул. Горького та вул. Пушкіна в м. Дунаївці Хмельницької області з метою відкритого викрадення чужого майна ОСОБА_10 умисно повторно підбіг до ОСОБА_11 , який йшов проїжджою частиною дороги, наніс йому один удар кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_11 впав на землю, а ОСОБА_10 сів йому на груди і, утримуючи його масою свого тіла, наніс ще близько двох ударів в обличчя, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця в області повік лівого ока з розповсюдженням на лобну та виличну область, одного крововиливу під склеру лівого ока в зовнішньому куті. Після цього, продовжуючи утримувати ОСОБА_11 , ОСОБА_10 відкрито викрав з правої зовнішньої кишені його штанів мобільний телефон марки Nokia-113 вартістю 300 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар вартістю 30 грн. та картою пам`яті об`ємом 4 Гб вартістю 80 грн., а з лівої зовнішньої кишені штанів MP3-плеєр марки Apple ipod touch 4 вартістю 1000 грн., заволодівши майном потерпілого на загальну суму 1410 грн.

Також, в порушення обмежень, визначених постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року про встановлення адміністративного нагляду строком на один рік, у виді заборони виходу з домогосподарства в с. Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області з 22 год. до 6 год., перебування (з метою вживання спиртних напоїв) в ресторанах, кафе та інших закладах, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив, виїзду за межі Дунаєвецького району без дозволу органів внутрішніх справ, а також обов`язку явки на реєстрацію в Дунаєвецький ВП ГУНП в Хмельницької області кожний перший та третій вівторок місяця з 9 год. до 11 год., ОСОБА_10 , будучи під підпис ознайомленим з вказаною постановою, умисно порушив встановлені йому обмеження.

Так, з 5 березня по 12 березня 2016 року включно був відсутній за місцем проживання (про що свідчать відповідні контрольні перевірки за місцем проживання): 4 березня 2016 року залишив своє постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , вчинивши в нічну пору доби в м. Дунаївці Хмельницької області повторне відкрите викрадення майна в потерпілого ОСОБА_11 , після чого всупереч забороні виїзду за межі Дунаєвецького району без дозволу органів внутрішніх справ виїхав в м. Хмельницький, де 12 березня 2016 року вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна, за що був затриманий співробітниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав повністю, підтвердив викладені вище обставини та пояснив, що вчинив замах на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 у зв`язку із скрутним майновим становищем, однак, зустрівши неочікувано активний опір з її боку, втік з місця події. Викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 вчинив після огляду у місцевій лікарні, нанісши декілька ударів. Викраденим майном (телефоном та плеєром з аксесуарами) планував розпорядитися на свій розсуд. Не заперечив, що свідомо порушив обмеження, пов`язані з адміністративним наглядом, покинувши місце проживання та вчинивши інші злочини, внаслідок чого вранці 12 березня 2016 року був затриманий поліцією після вчинення ще одного злочину у м. Хмельницькому. Висловивши щире каяття з приводу вчиненого, зобов`язався надалі утримуватися від протиправних діянь, просив його суворо не карати, врахувавши стан його психічного здоров`я та перебування на утриманні малолітнього сина.

Крім особистого визнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його винуватість у вчиненні інкримінованих діянь об`єктивно підтверджена сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 29 жовтня 2015 року поверталася додому після закінчення робочого дня, розмовляла по мобільному телефону, який тримала біля лівого вуха, коли відчула, що хтось схопив за телефон і чоловічий голос наказав віддати телефон, вихопивши його у неї з рук. Повернувшись до ОСОБА_10 , почала кричати та шарпати його за одяг, схопивши за горловину светра та намагаючись відібрати свій телефон. Вирвала телефон у нього з рук, однак через взаємну боротьбу телефон впав на траву біля тротуара. На її крик ОСОБА_10 в грубій формі висловив вимогу замовкнути і наніс декілька ударів їй по голові та в обличчя. Від ударів вона впала на землю, а ОСОБА_10 втік. Коли отямилася, відчула, що з носа тече кров, міліцію допомогла викликати її знайома, яка проїжджала неподалік. Свій мобільний телефон, який ОСОБА_10 намагався викрасти, потерпіла знайшла на траві. Заявлений цивільний позов про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, підтримала в повному обсязі. При призначенні покарання поклалася на думку суду.

Характер та ступінь нанесених обвинуваченим потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень підтверджені даними висновку судово-медичної експертизи № 231 від 3 листопада 2015 року (т. 2 а.с. 12), відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця в лобній області зліва в нижньому відділі та одного синця в щічній області зліва, одного крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи по середній лінії голови, що могли утворитися від ударів тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо кулаком, в час та при обставинах, вказаних в обвинуваченні близько 1-2 діб тому від моменту проведення судово-медичної експертизи, яка була розпочата 30 жовтня 2016 року.

Вартість майна, яке намагався відкрито викрасти ОСОБА_12 у потерпілої ОСОБА_7 , підтверджена даними висновку товарознавчої експертизи № 031101 (т. 2 а.с. 50-70, 72-77), відповідно до якого станом на 29 жовтня 2015 року загальна ринкова вартість мобільного телефона марки Nokia-206 та сім-карти оператора мобільного зв`язку Київстар могла становити 284,98 грн. (279,94 грн. та 5,04 грн. відповідно).

Характер та ступінь нанесених обвинуваченим потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень підтверджені даними висновку судово-медичної експертизи № 43 від 9 березня 2016 року (т. 3 а.с. 11), відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді одного синця в області повік лівого ока з розповсюдженням на лобну та виличну область та одного крововиливу під склеру лівого ока в зовнішньому куті, які могли утворитися від удару тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути і кулак, близько 3-4 діб тому від моменту проведення судово-медичної експертизи (7 березня 2016 року).

Вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_11 майна підтверджена даними довідок ПП ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 20-22), відповідно до яких станом на 4 березня 2016 року вартість мобільного телефона марки Nokia 113, що був у користуванні, становить 300 грн., MP3-плеєра марки Apple ipod touch 4, що був у користуванні, 1000 грн., стартового пакета оператора мобільного зв`язку Київстар 30 грн.

Як встановлено судом, постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року (т. 3 а.с. 43) обвинуваченому ОСОБА_10 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік з обмеженнями у виді заборони виходу з домогосподарства в с. Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області з 22 год. до 6 год., перебування (з метою вживання спиртних напоїв) в ресторанах, кафе та інших закладах, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив, виїзду за межі Дунаєвецького району без дозволу органів внутрішніх справ, а також обов`язку явки на реєстрацію в Дунаєвецький ВП ГУНП в Хмельницької області кожний перший та третій вівторок місяця з 9 год. до 11 год., які обвинуваченим ОСОБА_10 були порушені, як вбачається з даних листка контролю за дотриманням установлених обмежень дій піднаглядним ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 39), відповідно до якого з 5 по 12 березня 2016 року ОСОБА_10 в нічну пору доби був відсутній за місцем проживання в с. Лисець Дунаєвецького району Хмельницької області.

Даними змісту обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні відкритого повторного викрадення майна потерпілого ОСОБА_11 4 березня 2016 року близько 3 год. підтверджено ту обставину, що в нічну пору доби ОСОБА_10 всупереч встановленим обмеженням перебував поза місцем свого проживання, а даними ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року (т. 1 а.с. 71-72) підтверджено, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, близько 7 год. 12 березня 2016 року у м. Хмельницькому, що свідчить про порушення обмеження виїзду за межі Дунаєвецького району без дозволу органів внутрішніх справ.

Як вбачається з даних висновків судово-психіатричної експертизи № 148 від 23 березня 2016 року та № 212 від 20 квітня 2016 року (т. 1 а.с. 215-217, т. 3 а.с. 182-184), ОСОБА_10 на період вчинення інкримінованих діянь усвідомлював характер та наслідки вчинюваних дій, міг керувати своїми діями, розуміє значення своїх дій та може керувати ними і на теперішній час; виявляв та виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, ускладнений вживанням алкоголю, проте цей розлад не позбавляв та не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; під час вчинення інкримінованих діянь у будь-якому іншому психічному стані (патологічне сп`яніння, тимчасовий розлад душевної діяльності, фізіологічний афект) не знаходився, а тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, відповідно й застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Досудовим розслідуванням ОСОБА_10 в рамках обвинувачення за ст. 395 КК України ставиться у вину, крім іншого, те, що з 5 березня по 15 березня 2016 року він був відсутній за місцем проживання (про що свідчать відповідні контрольні перевірки за місцем проживання), а 15 березня 2016 року в період з 9 год. по 11 год. ОСОБА_10 не з`явився в Дунаєвецький ВП ГУНП в Хмельницькій області для реєстрації, що підтверджено, зокрема, даними реєстраційного листка на ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 40), згідно з яким ОСОБА_10 15 березня 2016 року не з`явився на реєстрацію в Дунаєвецький ВП ГУНП в Хмельницької області, не повідомивши про причини залишення місця проживання та неприбуття для реєстрації посадових осіб Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області, які здійснювали за ним адміністративний нагляд, і переховувався від них з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Однак, як вбачається з пояснень в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_10 та об`єктивно підтверджується письмовими доказами, зібраними по справі в ході судового розгляду, ОСОБА_10 в рамках кримінального провадження, що перебуває на розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, обвинувачується у тому, що близько 7 год. 12 березня 2016 року у м. Хмельницькому він вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна, у зв`язку з чим був затриманий поліцейськими того ж дня.

Наведені обставини свідчать про те, що неявка на реєстрацію в поліцію 15 березня 2016 року та відсутність за місцем проживання у нічну пору доби з 13 по 15 березня 2016 року була спричинена не реалізацією умислу ОСОБА_10 , спрямованого на ухилення від явки на реєстрацію та на відсутність за місцем проживання, тобто на порушення відповідних правил адміністративного нагляду, а обставинами об`єктивної дійсності затриманням та поміщенням у слідчий ізолятор, що фізично унеможливлювало дотримання ним встановлених обмежень у вигляді явки на реєстрацію та перебуванні у помешканні у нічну пору доби.

Тому, на думку суду, з формулювання обвинувачення ОСОБА_10 за ст. 395 КК України необхідно виключити відсутність на місцем проживання з 13 по 15 березня 2016 року та неявку на реєстрацію у відповідний відділ поліції 15 березня 2016 року.

Виключенню з обвинувачення підлягає також обставина, що обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами стороною обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України не доведено, а судом не встановлено, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення інкримінованих діянь. Щодо довідки про стан сп`яніння ОСОБА_10 на момент діяння 4 березня 2016 року (без прив`язки до часових рамок), то вона стороною обвинувачення на дослідження суду не пропонувалася, а з показань обвинуваченого в суді вбачається, що відповідний огляд він проходив у лікарні до вчинення інкримінованого грабежу. Тому за відсутності будь-якого медичного документа чи протоколу огляду, які б зафіксували факт його перебування у стані сп`яніння на час вчинення злочинів, суд позбавлений можливості вважати, що обвинувачений вчинив інкриміновані діяння у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, діяння, передбачені ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 та ст. 395 КК України, мали місце, дії обвинуваченого ОСОБА_10 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених вказаними статтями Кримінального кодексу України, і становлять собою відповідно незакінчений замах на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , а також самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Вина ОСОБА_10 у вчиненні вказаних діянь повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за їх вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є тяжкими злочинами та злочином невеликої тяжкості, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, за місцем проживання Лисецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області характеризується посередньо, однак компрометуючими даними щодо нього сільська рада не володіє, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за дрібне хуліганство, вчинене 29 жовтня 2015 року, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина, на наркологічному обліку не перебуває, однак перебуває на психіатричному обліку, страждає емоційно-нестійким розладом особистості, імпульсивним типом, ускладненим вживанням алкоголю.

З врахуванням обставин справи, вчинення трьох епізодів злочинної діяльності, що свідчить про явне небажання ставати на шлях виправлення, однак й особи обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, страждає психічним розладом, думки потерпілої ОСОБА_7 , яка поклалася на розсуд суду у питанні призначення покарання, фактичного повернення потерпілій майна, яким обвинувачений намагався заволодіти, суд вбачає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України та у виді арешту в межах санкції ст. 395 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, з огляду на обставини справи, характер вчинених діянь, їх кількість та тяжкість наслідків, вид сукупності, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, оскільки, на глибоке переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення ОСОБА_10 , запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив інкриміновані злочини до погашення попередньої судимості після відбування тривалого реального покарання за вчинення аналогічних діянь, що свідчить про його явне небажання ставати на шлях виправлення, враховуючи відсутність декількох обставини, які б істотно знижували суспільну небезпечність діяння, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Оскільки ОСОБА_10 у цьому провадженні запобіжний захід обраний не був, однак він перебуває під вартою в рамках іншого кримінального провадження № 0000376, що перебуває на розгляді Хмельницького міськрайонного суду, суд з урахуванням відсутності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, не вбачає підстав для застосовування запобіжного заходу, при цьому, суд також позбавлений права на вирішення питань зарахування строку попереднього ув`язнення, яке застосоване до ОСОБА_10 не в рамках цього провадження.

Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, слід вирішити, враховуючи визнання обвинуваченим позовних вимог, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно до п. 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З врахуванням характеру протиправного діяння обвинуваченого, характеру та тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_7 , вартості майна потерпілої, яким незаконно намагався заволодіти обвинувачений, ступінь вини обвинуваченого, глибини душевних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку із спробою її пограбування, поєднаною із заподіянням тілесних ушкоджень, локалізованих на обличчі напередодні святкування ювілейного дня народження, на виконання положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, з врахуванням матеріального становища обвинуваченого та потерпілої, з огляду на те, що завдана моральна шкода потерпілій полягає також у тому, що вона для відновлення звичного способу життя та своїх порушених прав була змушена докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою, нести додаткові витрати, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди відповідає 5000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_7 .

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- ст. 395 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 4 (чотирьох років) 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід у цьому провадженні обраний не був.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- мотузку, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 2 а.с. 28), після набрання вироком законної сили знищити;

- мобільний телефон «Nokia-206» з сім-картою, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 29), їй залишити;

- справу адміністративного нагляду № 225 (т. 3 а.с. 35-143) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_15 -Годлевська