Справа № 565/617/17
Провадження № 1-кп/565/64/17
У Х В А Л А
14 квітня 2017 року м. Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
Від прокурора до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт, згідно із яким ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ст.122 ч.1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, з викликом в судове засідання учасників судового провадження.
Потерпілий та його представник підтримували таку думку прокурора.
Захисник ОСОБА_7 висловив думку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, через його невідповідність вимогам КПК України. Покликався, що в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин було вказано про те, що ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_4 в нижню ліву частину щелепи. А далі, в обвинувальному акті сформульоване неконкретне обвинувачення ОСОБА_6 , так як зазначено про те, що він наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва в ділянці кута та тіла зліва між другим і третім зубами та одночасно зазначено, що вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо внаслідок ударів руками, ногами. Покликається захисник, що таке обвинувачення є неконкретним і неможливість захисту від нього, з причин неконкретності, порушуватиме право обвинуваченого на захист.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримував думку захисника.
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що судовий розгляд на підставі наявного у кримінальному провадженні обвинувального акта не може бути призначений, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Так, згідно із ст.337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Із змісту норм ст.91 ч.1 п.п.1, 2 та ст.91 ч.2 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збирані, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Норма ст.291 ч.2 п.5 КПК України вимагає, щоб обвинувальний акт містив: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.
Отже, однією із обов`язкових складових частин обвинувального акту є формулювання обвинувачення.
В аналізованому обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 зазначено, що останній обвинувачується в тому, що «12 лютого 2017 року … між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних відносин, які склались між ними в той момент, виник словесний конфлікт, під час якого, ОСОБА_6 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в область щелепи, чим спричинив для останнього тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута та тіла зліва між другим та третім зубами. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо внаслідок ударів руками, ногами, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до розряду середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень спричинивши довготривалий розлад здоров`я.».
Суд визнає обґрунтованими твердження захисника про те, що обвинувачення ОСОБА_6 у обвинувальному акті сформульоване суперечливо і неконкретно.
Суперечливість обвинувачення полягає в тому, що спочатку сторона обвинувачення вказує, що тілесні ушкодження середньої тяжкості були завдані ОСОБА_4 . ОСОБА_6 внаслідок одного удару кулаком правої руки. І тут же в формулюванні обвинувачення висловлено припущення, що вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо внаслідок ударів руками, ногами.
Такий стан формулювання обвинувачення особи у вчиненні злочину є неприйнятним, оскільки згідно із нормою ст.3 ч.1 п.3 КПК визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Оскільки обвинувачення має бути сформульоване у виді категоричних тверджень, то це означає недопустимість зазначення в ньому суперечностей і припущень («можливо внаслідок ударів руками, ногами»).
При таких суттєвих недоліках обвинувального акту, враховуючи покликання сторони захисту на незрозумілість обвинувачення, суд не матиме можливості належно роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 суть обвинувачення, як це передбачено ст.348 КПК України.
Вищезазначені істотні недоліки обвинувального акту призвели до незрозумілості обвинувачення ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, а, відповідно, і унеможливлюють судовий розгляд на підставі такого обвинувального акту, так як через незрозумілість обвинувачення потягнуть порушення права обвинуваченого на захист.
Тому, обвинувальний акт від 31.03.2017р. із вищеописаними істотними недоліками не може служити відповідно до ст. 314 ч.3 п.5 КПК України законною підставою для призначення судового розгляду і згідно із ст.314 ч.3 п.3 КПК України підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 291 ч.2 п.5, 314 ч.3 п.3 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д я :