23.01.2017 Справа № 367/9433/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003987 від 30.11.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сеньківка, Бориспільського району, Київської області, громадянин України, українця, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
09.11.2016 приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 відбуваючи покарання у вигляді обмеження волі в Ірпінському виправному центрі №132, що знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Залізнична 1, будучи письмово ознайомленим із межами ІВЦ-132, порядком і умовами відбування покарання у вигляді обмеження волі та попередженим про кримінальну відповідальність згідно ч. 1 ст. 390 КК України за вчинення самовільного залишення меж установи чи контрагентського об`єкту, з метою ухилення від відбування покарання подолав паркан виправної установи та направився на громадському транспорті до с. Чубинське, Бориспільського району Київської області, чим самовільно залишив встановлені межі ІВЦ-132, порушивши режим та умови відбування покарання. 29.11.2016 року під час проведення перевірки наявності засуджених у виправному центрі близько 17.00 год. адміністрацією ІВЦ-132 виявлено відсутність в установі засудженого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим розпочаті розшукові заходи по встановленню місця знаходження засудженого ОСОБА_5 29.11.2016 року о 19 год. 40 хв. під час проведення оперативних заходів по розшуку засудженого ОСОБА_5 співробітниками ІВЦ-132 останнього було виявлено біля будинку № 4 по вул. Приколійній, в с. Чубинське Бориспільського району Київської області та доставлено до ІВЦ-132 для подальшого відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України.
23.01.2017 року між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду на розгляд у підготовчому судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 390 КК України у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2013 року, призначення остаточної міри покарання у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі.
У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 23.01.2017р., укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2017 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, викладеного в обвинувальному акті.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2013 року, призначення остаточної міри покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, та обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання, якою є рецидив злочинів.
Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 390 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 23.01.2016 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід відраховувати з 23.01.2017 року, зарахувавши йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з 07.12.2016 року по 23.01.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін, але не більше ніж на 60 днів.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 23 січня 2017 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003987 між прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2013 року у виді 8 місяців 14 днів обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці .
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відраховувати з 23.01.2017 року, зарахувавши йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з 07.12.2016 року по 23.01.2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київської області, але не більше ніж на 60 днів.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1