Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8693/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києва ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0006481, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.10.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2, ч. 3 ст. 309, 1 ст. 263 КК України.

Зазначає, що в даному кримінальному провадженні 01.06.2017 року органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

02.06.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у тому що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Посилається на те, що 06.06.2017 року у кримінальному провадженні № 0002435 органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_5 про те, що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.06.2017 року кримінальні провадження № 0006481 від 22.10.2016 року та № 0002435 від 06.06.2017 року об`єднані і об`єднаному провадженню присвоєно єдиний реєстраційний № 0006481.

Звертає увагу слідчого судді на те, що 30.06.2017 року на виконання доручення слідчого до слідчого відділу Подільського УП ГУГП у м. Києві надійшов лист за підписом керівництва 3 управління ГУБКОЗ СБ України про те, що підозрюваний ОСОБА_5 на кошти, отримані від збуту наркотичних засобів, придбав об`єкти нерухомості та транспортний засіб і з метою уникнення конфіскації, зареєстрував їх за близькими родичами, а саме його донька ОСОБА_6 є власницею квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «Volkswagen Touareg» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 (попередній д.н.з. НОМЕР_2 ), якими користується ОСОБА_5 .

Зазначає, що враховуючи вищевикладене та те що санкція статті Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а тому необхідно арештувати майно, яке перебуває у власності ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим звертається з даним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.

Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України.

Крім того, з метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення матеріалів кримінального провадження і здійснюваних в його рамках слідчих дій, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення його власника, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві дійсно перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006481 від 22.10.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2, ч. 3 ст. 309, 1 ст. 263 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно наданих слідчим матеріалів якими він обґрунтовує доводи свого клопотання, 01.06.2017 року органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

02.06.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у тому що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

06.06.2017 року у кримінальному провадженні № 0002435 органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_5 про те, що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.06.2017 року кримінальні провадження № 0006481 від 22.10.2016 року та № 0002435 від 06.06.2017 року об`єднані і об`єднаному провадженню присвоєно єдиний реєстраційний № 0006481.

З викладеного вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0006481 здійснюється виключно за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2, ч. 3 ст. 309, 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дійсно є титульним власником квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «Volkswagen Touareg» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 (попередній д.н.з. НОМЕР_2 ), не є учасником вказаного вище кримінального провадження.

Стаття друга КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України з метою досягнення дієвості кримінального провадження передбачено заходи його забезпечення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади;

5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

За приписами статті 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, можливої конфіскації майна.

Частина перша статті 173 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Також при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати ряд обставин, визначених ч. 2 ст. 173 КПК України.

Оцінивши в сукупності надані слідчим докази з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що хоч ним доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2, ч. 3 ст. 309, 1 ст. 263 КК України, санкція яких передбачає призначення такого покарання, як конфіскація, а характер їх вчинення допускає застосування спеціальної конфіскації, в той же час останнім не доведено того, що майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 та автомобіль «Volkswagen Touareg» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 (попередній д.н.з. НОМЕР_2 ), було придбане саме підозрюваним ОСОБА_5 за кошти одержані ним внаслідок вчинення злочину та передано безоплатно або за нижчу ринкової вартості ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також не доведено того, що ОСОБА_6 знала або могла знати, що вказане майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Volkswagen Touareg» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 (попередній д.н.з. НОМЕР_2 ), титульним власником яких є ОСОБА_6 .

Стаття 26 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги слідчого не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 100, 170-173, 175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1