АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу прокурора із доповненнями у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000046 від 17 січня 2013 року на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року про повернення обвинувального акта за обвинуваченням,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого- ОСОБА_5

захисника- ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року повернуто обвинувальний акт прокурору Київської місцевої прокуратури №10 у кримінальному провадженні № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України для усунення виявлених судом недоліків.
Вказане рішення обгрунтовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з істотними суперечностями, допущеними в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, а також невідповідністю його вимогам закону щодо змісту.
Зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення не містить відомостей про те, в чому саме полягав обман ОСОБА_5 ПАТ «Укрінбанк», не викладено чому не було можливості виконати зобов`язання по кредитних договорах, а також не надано юридичної оцінки (не зазначено будь яких підстав) щодо збільшення кредитних коштів до 62 583 863, 00 гривні шляхом збільшення відновлювальної кредитної лінії.

Крім того судом зазначено, що формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ч.4 ст.190 КК України, викладене в обвинувальному акті, також є не конкретним, і в частині встановлення таких фактичних обставин як отримання конкретної вигоди та суми коштів, способу її отримання (заволодіння) безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_5 . Крім того, не зазначено факту розподілу та використання кредитних грошових коштів, які отримані від ПАТ «Укрінбанк».
Також вказано, що в обвинувальному акті не зазначено, а відтак не встановлено спосіб (механізм) реалізації предметів застави невстановленими особами, адже згідно обвинувального акту відповідні договори застави та іпотечні договори укладені як гарантії виконання позичальником умов кредитних договорів.
Така неконкретність, на думку суду, заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема, в частині розкриття конкретного змісту вказаних обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі.
Прокурор, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд за даним обвинувальним актом зі стадії підготовчого судового засідання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує на те, що суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише перевірити відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності викладення обставин та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Зазначає, що питання правильності кваліфікації вирішується виключно під час судового розгляду на підставі дослідження та оцінки усіх доказів у їх сукупності, тобто допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, вивчення письмових доказів, що не відноситься до завдань підготовчого судового засідання.
Звертає увагу на те, що суд повернув обвинувальний акт мотивуючи своє рішення істотними порушеннями вимог КПК України, які унеможливлюють призначення судового розгляду, проте доводи, наведені судом в ухвалі, не визначені чинним кримінальним процесуальним законом, зокрема ст. 412 КПК України, як істотні порушення вимог КПК України.
Вважає, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, порушив конституційну засаду судочинства принцип змагальності, закріплену у п.4 ч.2 ст.4 Конституції України та у ст. 22 КПК України.
У доповненнях до апеляційної скарги просить також визначити підсудність кримінального провадження № 0000046 від 17 січня 2013 року Шевченківському районному суду м. Києва у зв`язку з тим, що на даний час на розгляді вказаного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0012308 від 07 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за фактом заволодіння ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , як засновниками ТОВ «Технік Енерджі», шляхом обману грошовими коштами в особливо великих розмірах, що належать ПАТ «Укрінбанк».
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора із доповненнями підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 убачається, що він містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а саме у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Посилання суду на формулювання неконкретного обвинувачення ОСОБА_5 , внаслідок відсутності відомостей про те, в чому саме полягав обман обвинуваченим ОСОБА_5 ПАТ «Укрінбанк», що унеможливили виконати зобов`язання по кредитних договорах, а також не надання юридичної оцінки щодо збільшення кредитних коштів до 62 583 863, 00 гривні шляхом збільшення відновлювальної кредитної лінії та не встановлення способу (механізму) реалізації предметів застави невстановленими особами, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки ці питання підлягають вирішенню судом під час розгляду по суті, а не в підготовчому судовому засіданні.

Замість перевірки дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України при складанні, затвердженні та підписанні обвинувального акту та додатків до нього, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні, і не можуть бути підставами для повернення обвинувального акта прокурору.
Відтак, колегія суддів уважає, що рішення суду про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 прокурору, з наведених в ухвалі суду підстав не узгоджуються із вимогами кримінального процесуального закону, і є передчасним, з огляду на перелік питань, які вирішує суд на стадії підготовчого судового засідання.
Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_5 та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність повернення обвинувального акта є обґрунтованими.
Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для визначення підсудності кримінального провадження № 0000046 від 17 січня 2013 року відносно ОСОБА_5 Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки таке питання вирішується в порядку ст.34 КПК України, а не під час апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що ухвала сулу першої інстанції про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 000004 відносно ОСОБА_5 прокурору, постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора із доповненнями в кримінальному провадженні задовольнити частково.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа - №11-КП/796/1351/2017 Категорія ч.4 ст. 190 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1