У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000880 від 04.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Ужгородського міськрайонного суду із Ужгородської міжрайонної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками (з реєстром матеріалів досудового розслідування) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000880 від 04.06.2015 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою колегії суддів від 26.01.2017 року судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України розпочато зі стадії підготовчого судового засідання у зв`язку із зміною судді, яка входить до складу колегії суддів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам ст.291 КПК України , зокрема , обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не містить формулювання висунутого йому обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а містить лише виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Вказав, що йому та його підзахисному не зрозуміло суть в чому саме обвинувачують ОСОБА_6 , оскільки відсутнє саме формулювання обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого права на ефективний захист .

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акту.

Потерпілий ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового засідання. В попередніх судових засіданнях проведених за участі потерпілого , останній повідомив, що не має можливості із за віддаленості місця проживання з`являтись в судові засідання.

В підготовчому судовому засіданні, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000880 від 04.06.2015 року в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.
Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Так, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, вису-нуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному правопорушення.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, форма вини, мотив і мета вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, в порушення вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені 04.06.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000880 , не містить формулювання висунутого йому обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а містить лише виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та містить лише зміст формулювання підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Проте, в чому саме він обвинувачується в обвинувальному акті не зазначено. Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, форма вини, мотив і мета вчинення злочину).

На порушення вимог ст.91, ч.4 ст.110, п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не викладені конкретні фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України , а саме не зазначено мотив вчинення інкримінованого злочину .

Такі недоліки є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч.1 ст. 91 КПК України не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до положень, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення.
У відповідності до положень п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Разом з тим, закріплення в КПК України вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини, яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство. При цьому, при визначені справедливості судового розгляду необхідно розглядати кримінальне провадження в цілому, оскільки справедливий характер розгляду може суттєво зачіпатися, якщо на початкових етапах слідства такі вимоги не дотримані (Imbrioscia v. Switzerland, 24 November 1993).

В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Тому в даному випадку зазначені вище порушення можуть бути розцінені як порушення права обвинуваченого на захист, тобто як істотне порушення норм кримінального процесуального закону, яке в майбутньому перешкодить чи може перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що свідчить про наявність у обвинувальному акті таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Крім того, згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком. Так, згідно зі ст. 109 ч. 2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вище зазначені процесуальні дії є обов`язковими, в зв`язку з чим, згідно ст. 109 КПК України, мають міститись в реєстрі матеріалів досудового розслідування, натомість доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону. Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а також не зазначено їх реквізити. Зокрема, як слідує з реєстру, відсутні дані про визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, або про здійснення досудового розслідування слідчою групою, відсутні дані про повідомлення підозрюваному про його права та вручення відповідної памятки, відсутні дані про повідомлення захисника про його права та вручення відповідної памятки, про здійснені слідчим запити документів, відсутні відомості про повідомлення про закінчення досудового розслідування захисника ОСОБА_6 тощо.

Окрім того, як слідує з реєстру, є постанови про призначення судових експертиз , але даних про їх висновки та ознайомлення підозрюваного , його захисника та потерпілого в реєстрі матеріалів досудового розслідування немає.

Одночасно, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації з якої суд міг би зробити висновок про забезпечення доступу до ознайомлення з матеріалами досудового розслідування захиснику обвинуваченого, відсутні дані про надання доступу захиснику до матеріалів кримінального провадження.

При цьому, відповідно до положень ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів однак, як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування вказані вимоги закону дотримані не були.

Відповідно ч. 3 ст. 283 КПК України, відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Нормами ст. 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст.109 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, законом не передбачено.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Наведені вище істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені 04.06.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000880, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000880 від 04.06.2015 року повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури, який затверджував обвинувальний акт, внаслідок невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України для усунення вище згаданих порушень вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3