11-сс/775/77/2017(м)
263/1820/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2017 року, якою скаргу останнього на бездіяльність начальника другого слідчого відділу прокуратури Донецької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР повернуто заявнику,-

ВСТАНОВИЛА:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність начальника другого слідчого відділу прокуратури Донецької області щодо невнесення відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 лютого 2017 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність начальника другого слідчого відділу прокуратури Донецької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР повернуто заявнику на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

На зазначену ухвалу заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій за змістом просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити його скаргу, зобов`язати відповідальних осіб прокуратури Донецької області внести зазначені ним відомості до ЄРДР. Вважає судове рішення незаконним та необгрунтованим, так як слідчий суддя не вірно застосував норму закону про визначення підсудності, оскільки рішення з приводу невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою було прийнято саме посадовими особами прокуратури Донецької області, а зі змісту його заяви вбачається достатній обсяг обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення і тому прокурор був зобов`язаний внести відомості до ЄРДР, відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвала слідчого судді була постановлена 30 січня 2017 року за відсутності ОСОБА_6 , а копію ухвали йому було надіслано поштовою кореспонденцією 18 лютого 2017 року, саму апеляційну скаргу останнім надіслано також поштою, відповідно до штемпелю, в строк апеляційного оскарження, згідно до вимог абз.2 ч.3 ст.395 КПК України, а тому цей строк поновленню не підлягає.

Згідно вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.

Стаття 32 КПК України визначає лише загальні правила територіальної підсудності, які в основному стосуються судового розгляду кримінального провадження саме за результатами досудового розслідування, тобто скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань та скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 3 ст. 234, ч. 1 ст. 306 КПК України тощо).

Таким чином, відповідно до зазначених норм та судової практики, яка є усталеною в цьому питанні, скарги на рішення, бездіяльність слідчого чи прокурора повинні розглядатися слідчим суддею місцевого суду в межах юрисдикції якого знаходиться орган, чиї рішення, дії чи бездіяльність оскаржується відповідно до вимог ст.303 КПК України.

Повертаючи скаргу ОСОБА_6 , як таку, що не підлягає розгляду в Жовтневому районному суді, слідчий суддя дійшов висновку, що належним судом для її розгляду з врахуванням правил підсудності є суд, в межах територіальної юрисдикції знаходиться Генеральна прокуратура України, куди спочатку звернувся з заявою останній, та саме цей орган повинен був вирішити заяву ОСОБА_6 , відповідно до вимог ч.ч.1,7 ст.214 КПК України.

Однак з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

З матеріалів провадження та змісту скарги вбачається, що ОСОБА_6 дійсно, 12 вересня 2016 року та 27 грудня 2016 року звертався до Генеральної прокуратури України із заявами про злочин, вчинений посадовими особами Головного управління Держземагенства в Донецькій області, працівників райвідділу поліції, а також щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР стосовно керівника Маріупольської місцевої прокуратури за ст.364 КК України. Однак, ці заяви ОСОБА_6 Генеральною прокуратурою України були направлені до прокуратури Донецької області. Та саме слідчим відділом цього органу фактично було прийнято рішення про відсутність підстав для внесення до ЄРДР, чию бездіяльність в сенсі ч.1 ст.303 КПК України й фактично оскаржує ОСОБА_6 .. В цій ситуації саме останньому належить виключне право визначати який орган, на його думку, порушив його права, а обов`язок суду полягає у розгляді такої скарги по суті з додержанням вимог ч.3 ст.26, ч.2 ст.307 КПК України.

Посилання слідчого судді в ухвалі на вимоги ст.214 КПК України в даному випадку є безпідставними, так як стосуються питань підслідності, додержання самих обов`язків слідчого та прокурора в сенсі даної норми і є безпосереднім предметом дослідження слідчим суддею під час розгляду такої скарги.

За таких обставин слід визнати, що слідчий суддя прийшов до хибного висновку про порушення ОСОБА_6 правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим доводи апелянта про це є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею є істотними, так як перешкоджали прийняти законне та обґрунтоване рішення за скаргою ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку обґрунтованості самої скарги ОСОБА_6 , оскільки вона по суті не розглядалась, а згідно вимог ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора є виключною компетенцією слідчого судді місцевого суду.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження за скаргою ОСОБА_6 , в ході якого необхідно врахувати наведене, розглянути її по суті, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, відповідно до вимог ст.ст.304,306,307 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407,418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2017 року, якою скаргу останнього на бездіяльність начальника другого слідчого відділу прокуратури Донецької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР повернуто заявнику, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за скаргою ОСОБА_6 у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області