Справа № 185/5413/16
№ 1-кп/183/570/17

У Х В А Л А
25 травня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,-
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, справа підсудна Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Також прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 26.05.2017 року і на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу. ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, і з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані судом, а також переховуватися від суду.
Потерпілий ОСОБА_8 підтримав думку прокурора, просив призначити справу до судового розгляду та продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Захисник ОСОБА_9 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заявив клопотання про допит свідків захисту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Щодо продовження строку тримання ОСОБА_10 під вартою заперечував з тих підстав, що обвинувачений вже більше року перебуває під вартою, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, хоча і неофіційно, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Також послався на положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини щодо того, що сама лише тяжкість обвинувачення не може бути достатньою підставою для тривалого тримання особи під вартою. Захисник також зазначив, що обвинувачення ОСОБА_10 не доведено належними і достатніми доказами. З цих підстав просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_10 погодився з позицією свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки воно підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, підстав для його закриття чи зупинення суд не вбачає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. Кримінальне провадження розглядати у відкритому судовому засіданні судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних, з викликом в судове засідання обвинуваченого, потерпілого, прокурора, захисника, свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування та свідків захисту.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато, судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не досліджені докази, не допитані свідки, потерпілий. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_10 офіційно не працевлаштований, неодружений, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину проти особи. При цьому суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах. Тому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, які ще не допитані судом, з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились. Посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості тривалого тримання особи під вартою лише через тяжкість обвинувачення суд вважає слушними.
В той же час, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
При цьому, суд не може погодитись з доводами захисника, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому злочину належним чином не доведена, оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 383, 391 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Кримінальне провадження розглядати судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних. Викликати в судове засідання обвинуваченого, потерпілого, прокурора, захисника, свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування та свідків захисту.
Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу, задовольнити.
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 22 липня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5