Справа № 671/612/16-к
Провадження № 1-кп/685/2/17
29 березня 2017 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 ,
їх представника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
його захисників ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Заліщики Тернопільської області, проживає по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В ході судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 286 КК України, після початку дослідження речових доказів сторони обвинувачення, захисниками обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявлено спільне клопотання про визнання недопустимими доказами у даному провадженні надані прокурором речові докази, названі одягом та взуттям загиблого ОСОБА_13 , а також частини пласмаси та скла, СД диск, визнаний речовим доказом постановою слідчого від 26 квітня 2016 року, а також автомобіль Lexus RX-300 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який зберігається у Волочиському ВП ГУНП в Хмельницькій області.
Клопотання обґрунтоване тим, що вказані докази здобуті з очевидними порушеннями кримінального процесуального закону, що виключає можливість їх використання при прийнятті процесуальних рішень.
Так, сторона захисту, як очевидну недопустимість наданих прокурором речових доказів, посилається на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 290 КПК України щодо обов`язкового відкриття стороні матеріалів кримінального провадження. Зокрема, стороні захисту не було надано доступу з можливістю скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, що вбачається з оголошеного в суді Протоколу відкриття матеріалів кримінального провадження, відповідно до якого надані прокурором речові докази, названі одягом та взуттям загиблого ОСОБА_13 , а також частини пластмаси та скла, стороні захисту не відкривалися.
Зважаючи на те, що частина 12 ст. 290 КПК України містить заборону для суду допускати в якості доказів відомості, які містяться в матеріалах провадження, які не були відкриті іншій стороні, а частина 11 даної статті регламентує лише обов`язок відкриття сторонам додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, якими вищезазначені речові докази не являються, сторона захисту просить визнати дані речові докази недопустими.
Обвинувачений клопотання своїх захисників підтримав.
Прокурор заперечив проти задоволення даного клопотання, оскільки всі матеріали досудового розслідування були відкриті, клопотань про огляд речових доказів не надходило.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечили проти задоволення даного клопотання.
Представник потерпілих ОСОБА_9 також заперечив проти задоволення клопотання.
Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 при вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду, однак звертає увагу на необхідність дотримання прав учасників судового розгляду при відкритті матеріалів кримінального провадження.
Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається недопустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Підстави недопустимості доказів передбачені статтями 87 та 88 КПК України, відповідно до яких недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, а також будь-які інші відомості, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також докази та відомості, які стосуються особи підозрюваного, обвинуваченого.
Таким чином, для визнання певного доказу недопустимим має бути встановлено порушення саме при одержанні такого доказу, а не порушення при його відкритті іншій стороні.
Відповідно до частин 1-3 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурора або слідчий за його дорученням зобов`язані повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, в тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити іншим чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, які містяться в них, як докази в суді.
В той же день за вих. № 2911/102-16 всім учасникам, в тому числі підозрюваному ОСОБА_10 та його єдиному на той час захиснику ОСОБА_11 було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування, в якому, крім вказівки на завершення досудового розслідування, було повідомлення про право на доступ до матеріалів досудового розслідування як особисто, так і за допомогою захисника, для чого необхідно було прибути до 04 травня 2016 року включно до слідчого, з зазначенням точної адреси в м. Волочиськ.
У протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 06 травня 2016 року підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 засвідчили, що з матеріалами провадження в 1-му томі на 256 аркушах ознайомилися в повному обсязі, клопотань та доповнень на той час не мали.
В матеріалах кримінального провадження розміщені відповідні протоколи огляду та постанови про визнання спірних предметів речовими доказами з зазначенням місць їх зберігання, що встановлено в ході дослідження письмових доказів у судовому засіданні.
Таким чином, судом вбачається, що стороною обвинувачення була надана можливість ознайомитися з усіма матеріалами досудового розслідування, в тому числі і з речовими доказами. Стороною захисту не зазначено доказів на підтвердження створення стороною обвинувачення перешкод для ознайомлення з речовими доказами.
Невикористання стороною свого права на ознайомлення з речовими доказами іншої сторони, виходячи з передбаченого ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, не може визнаватися як невідкриття матеріалів досудового розслідування та визнання таких доказів недопустимими.
Керуючись ст.ст. 26, 86, 87, 88, 290 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в задоволення клопотання № 3 від 29 березня 2017 року про визнання доказів недопустими.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне рішення по даній справі.

Головуючий ОСОБА_1