АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4068/16-к Номер провадження 11-кп/786/360/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника колонії ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції з Державною установою «Надержинщинська виправною колонією (№65)», провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного подання Надержинщинської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області (№65) в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації відносно засудженої

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта неповна середня, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності:
- 30.01.2001 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч.3, 186 ч.3. 213 ч.3, 44,42,14 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 22.12.2008 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
-03.12.2009 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 05.07.2013 року за відбуттям строку покарання.
-25.11.2014 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Засуджена згідно вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року за ст.ст. 309 ч. 2, 185 ч.3, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.11.2014 року по 26.02.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд вказав, що участь засудженої в художньо-самодіяльній організації, за що застосовано 2 заохочення, свідчить про позитивні тенденції в її поведінці, але встановлені судом обставини, дані про особу засудженої, яка характеризується неоднозначно з огляду на те, що виховному впливу піддається погано, агресивна, що проявляється у негативному відношенні до інших осіб, врахувавши порушення засудженою вимог режиму відбуття покарання, у зв`язку з чим на неї було накладено стягнення та неодноразово на протязі всього періоду відбуття покарання проводилися виховні бесіди, суд вважав, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_8 не довела своє виправлення та щодо неї не може застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 посилається на наявність позитивної характеристики, працевлаштованість на виробництві установи, а допущене 1 стягнення зняте, та просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляції, представника колонії, також підтримав апеляційну скаргу засудженої, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_8 відповідає фактичним обставинам провадження.

Колегією суддів встановлено, що на час розгляду районним судом подання Надержинщинської виправної колонії №65 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 остання відбула більше 2/3 строку призначеного судом покарання за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженої ОСОБА_8 .

Відповідно до наявних у особовій справі документів вбачається, ОСОБА_8 , будучи раніше засудженою за вчинення умисних злочинів, знову вчинила злочини, один з них пов`язаний з незаконним придбанням, зберіганням наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, та крадіжку, поєднану із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, засуджена вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року за ч.2 ст. 309, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70, 71 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі та наразі відбуває покарання у Надержинщинській ВК №65.
Наведене дає підстави колегії суддів стверджувати про те, що ОСОБА_8 вчинивши нові умисний злочини, один з яких є тяжким належних висновків для себе не зробила та на шлях виправлення не стала.

За час відбування покарання до засудженої ОСОБА_8 застосовувались заходи заохочення у вигляді дострокового зняття раніше накладеного стягнення та подяки.
Перше заохочення у вигляді дострокового зняття раніше накладеного стягнення застосоване у зв`язку з активною участю у роботі самодіяльних організацій установи, а саме у духовно-просвітницьких, культурно-масових заходах приурочених святкування державних та релігійних свят в Україні.
Друге заохочення у вигляді подяки отримане 28.10.2016 також за активною участю у роботі самодіяльних організацій установи.
Доводи засудженої ОСОБА_8 викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що вона має позитивну характеристику, зняте стягнення та працевлаштована на виробництві судом першої інстанції враховані належним чином, про що вказано у самій ухвалі суду.

Наявність у засудженої ОСОБА_8 заохочень лише за участь у роботі самодіяльних організацій установи само по собі не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільненні від відбування покарання, та лише свідчить про позитивні тенденції в поведінці засудженої.

Слід зазначити, що даних про застосування до ОСОБА_8 дієвих засобів виховного впливу, що застосовуються до засуджених, у вигляді передбачених законом заходів заохочень саме за сумлінну поведінку та ставлення до праці матеріали провадження та особова справа не містять.

Згідно наданої характеристики засуджена ОСОБА_8 працевлаштована на житловій зоні установи днювальною відділення карантину, діагностики та розподілу. До виконання своїх обов`язків ставиться добросовісно.
Далі, висновок щодо виправлення засудженого при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про особу засудженого, його поведінки за увесь період відбування покарання в колонії та відношенні до праці в цілому.

Згідно відомостей, котрі зазначені у наданій довідці про заохочення та стягнення, за час відбування покарання у Надержинщинській виправній колонії №65 до засудженої ОСОБА_8 застосовувалось одне стягнення від 27.08.2015 у вигляді усного попередження за порушення розпорядку дня, яке знято 08.12.2015.

Разом з цим, дослідженими матеріали особової справи встановлено, що згідно наявних довідок засуджена ОСОБА_8 систематично допускала порушення вимог режиму відбування покарання, передбачені статтею 107 КВК України та Правила внутрішнього розпорядку, у зв`язку з чим із засудженою 14.06.2015, 01.07.2015, 01.12.2015, 03.12.2015, 14.03.2016 та 23.06.2016 проводились бесіди виховного характеру.

Вищевикладене свідчить про те, що засуджена ОСОБА_8 , допускаючи регулярні порушення вимог режиму відбування покарання, явно не бажає поліпшити свою поведінку, а застосування щодо неї заохочень лише сприяли гальмуванню нестабільної поведінки ОСОБА_8 .

Крім цього, матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_8 два рази була поставлена та перебувала на профілактичному обліку як схильна до суїциду та як схильна до членоушкодження.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Тому підстави вважати, що на даний час засуджена ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення у колегії суддів відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про відмову в задоволенні подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого є законною і підстав для її скасування немає. Відповідно доводи апеляційних скарг про необхідність застосування до засудженої ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 січня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання Надержинщинської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області (№65) в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_8 від відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3
ОСОБА_4