Справа № 588/883/16-к
№ провадження 1-кп/588/140/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, розлученого, раніше не судимого, обвинуваченого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 19.04.2016 року близько 22 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-2101», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , та рухався по ґрунтовій дорозі, яка веде від автодороги «Суми-Полтава» до вул.Першотравнева у с.Олексине Тростянецького району. Перебуваючи в районі розташування водойми у лісосмузі та намагаючись заїхати на пагорб, ОСОБА_6 знехтував безпекою дорожнього руху, грубо порушуючи вимоги пунктів 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, не переконавшись в тому, що початок руху та рух транспортного засобу буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив з`їзд автомобіля заднім ходом по схилу пагорба та подальший наїзд на пішохода ОСОБА_12 , 1984 року народження, який в цей час перебував біля задньої частини автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді повного перелому шийки 2 ребра, повного прямого перелому 3-4-5-6, 9 ребер по навколохребетній лінії, всі переломи з масивними крововиливами темно-червоного кольору, ушкодження у виді розриву правої легені, забою нижньої долі правої легені, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у приміщенні Тростянецької центральної районної лікарні.

Допущені ОСОБА_6 порушення вимог пункту 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, суду показав, що із загиблим ОСОБА_13 були друзями з дитинства. 19.04.2016 року зранку пішов в магазин за цигарками та зустрів свого товариша ОСОБА_14 і запропонував йому піти до себе додому випити. Спочатку обвинувачений та ОСОБА_15 близько з 09 години ранку випивали у двох, потім до них приєднались ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Потім ОСОБА_17 та ОСОБА_15 пішли до магазину, а обвинувачений разом з ОСОБА_16 поїхали за ними на автомобілі «Жигулі» 101 моделі, яким володіє обвинувачений на підставі довіреності. ОСОБА_6 також вказав, що отримував водійське посвідчення категорії «С», проте саме посвідчення втрачено ним під час військової служби, але не відновлено. По дорозі до магазину їм зателефонував потерпілий ОСОБА_12 , який попросив їх заїхати до нього і забрати, оскільки він хотів до них приєднатись. Обвинувачений на автомобілі заїхав до додому до ОСОБА_18 , забрав його і вони разом поїхали до магазину «Спокуса», де всі випили по пиву і разом поїхали в с.Олексине. Приїхавши до указаного села, вони зустрілись зі ОСОБА_19 , зібрались, взяли з собою самогон і поїхали на рибалку. Весь час за кермом автомобіля, яким володіє обвинувачений, був ОСОБА_15 , оскільки він був найбільш тверезий у порівнянні з іншими. Коли рибалили, також продовжували вживати алкогольні напої - горілку, пиво. Увечері після рибалки поїхали у ОСОБА_20 , відвезли додому ОСОБА_16 , купили ще пива і поїхали відвозити ОСОБА_19 в с.Олексине, де він проживає. По дорозі з ОСОБА_20 до с. ОСОБА_21 вже в лісосмузі обвинувачений сам сів за кермо автомобіля ВАЗ 2101, праворуч від нього сидів ОСОБА_15 , на задніх сидіннях були ОСОБА_19 та ОСОБА_22 . На цей момент, коли сів за кермо автомобіля, обвинувачений вказав, що сукупно протягом дня вжив 300-400 гр. самогону та приблизно 1 літр пива, оцінив власний стан сп`яніння як середній, всі інші, у тому числі ОСОБА_22 були у стані сп`яніння, більш тверезі були ОСОБА_19 та ОСОБА_23 . Ніхто не заперечував проти того, що ОСОБА_6 сідає за кермо автомобіля. Близько 21-45 год., рухаючись у лісосмузі біля ставка, при спробі заїхати на піщаний пагорб, двигун автомобіля заглух на другій передачі. Обвинувачений вказав, що через незначний досвід керування автомобілем вважав, що на другій передачі зможе виїхати на пагорб, але вже потім зрозумів, що треба було вмикати першу передачу. Після цього ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , які сиділи на задньому сидінні, сказали обвинуваченому, щоб він заводив двигун, а вони вийдуть і штовхнуть автомобіль. В цей час вже було темно, навколо ліс, і у дзеркала бокового виду та через скло місцеперебування ОСОБА_19 та ОСОБА_22 обвинуваченому з сидіння водія не було видно. Дзеркало заднього виду у салоні відсутнє. Шнітке та ОСОБА_22 вилізли з автомобіля через праві задні двері і обвинувачений вважав, що вони стоять збоку автомобіля. Шевченко ОСОБА_24 не вийшов з автомобіля, оскільки не зміг відчинити їх, які були зовні заблоковані деревом. В автомобілі горіли фари і спереду і ззаду, у салоні освітлення не було. Зі слів обвинуваченого чіткої домовленості між тим, як вони будуть діяти не було. Обвинувачений вважав, що ОСОБА_19 та ОСОБА_22 будуть штовхати лише, якщо заведеться автомобіль. На пагорбі автомобіль обвинувачений утримував, застосувавши гальма, крім того, автомобіль був на другій передачі, проте, коли збирався спробувати завести двигун обвинувачений увімкнув нейтральну передачу. ОСОБА_6 вказав, що тричі спробував завести, після того як не зміг, посигналив і майже одразу через близько 10 секунд відпустив гальма, щоб скотитись униз, після цього автомобіль різко покотився вниз, подолавши 20-30 метрів і через 3-5 секунди вдарився у дерево правим боком. Коли автомобіль котився обвинувачений на гальма не тиснув, бо все відбулось раптово, при цьому обвинувачений не відчув, що переїхав когось. Визнав, що не пересвідчився, що нікого позаду автомобіля не має, не думав, що хтось з товаришів там перебуває. Після зупинки автомобіля обвинувачений, вийшов з неї, почув, що ОСОБА_19 кричить, що переїхали ОСОБА_18 , який лежав на дорозі посередині відрізку, який подолав автомобіль. Всі підбігли до нього, ОСОБА_25 казав, що в боку болить, зрозуміли, що серйозна травма, вирішили викликати швидку, зв`язок був поганий в цій місцевості, Шнітке побіг на гору і викликав швидку допомогу. Поки чекали швидку, розмовляли з ОСОБА_25 , хвилювались за його стан. Швидка приїхала через 15-20 хвилин приблизно, обвинувачений та ОСОБА_15 поїхали разом з ОСОБА_25 до лікарні, де він наступного дня помер. З лікарні обвинувачений подзвонив своїй матері, розповів про події, яка у свою чергу повідомила матері потерпілого ОСОБА_22 . ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що щиро розкаюється, шкодує та переживає з приводу загибелі друга, просив вибачення у його матері та дружини. Повідомив, що у рахунок матеріальних витрат на поховання ОСОБА_25 рідні обвинуваченого мати та сестра відшкодували потерпілим 9880 грн., у тому числі 6880 грн. на оплату ритуальних послуг на поховання ОСОБА_12 та 3000 грн. на відшкодування матеріальних витрат.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що є матір`ю загиблого ОСОБА_12 , обвинувачений проживає з ними по-сусідству, з сином ОСОБА_26 товаришував з дитинства. У день, коли відбулась дорожньо-транспортна пригода, ОСОБА_25 зранку був удома, допомагав батькам по господарству, потім під`їхав на автомобілі ОСОБА_26 , ОСОБА_25 вирішив їхати з ним, але батько ОСОБА_25 намагався не пустити, бо ОСОБА_27 був випивши, але все одно він сів в машину та поїхав разом з обвинуваченим. Батько ОСОБА_12 поїхав за ними, намагався біля магазину, куди вони з ОСОБА_28 поїхали, умовити сина повернутись додому, просив п`яними нікуди не їхати, але він категорично відмовився, бо хотів провести час з товаришами. Потерпіла вказала, що ввечері була у тривожному стані, переживала за сина, близько 20 години зателефонувала сину, поцікавилась де він, на що ОСОБА_25 заспокоїв її, повідомивши, що в нього все нормально і що він невдовзі повернеться додому. Пізніше мати ОСОБА_29 прийшла близько 23 год. додому до потерпілої, вказавши, що їй подзвонив син, повідомивши, що ОСОБА_30 у лікарні, бо щось трапилось. В лікарні ОСОБА_8 зустріла товаришів сина, на підлозі побачила одяг сина, їй повідомили, що ОСОБА_25 оперують, працівник поліції розповів про подію, і що всі були у стані сп`яніння. ОСОБА_27 , який на зовні був дуже п`яний, разом зі своєю матір`ю з лікарні пішли до відділення поліції, а потерпіла з чоловіком до ранку були в лікарні. Зранку в лікарні сказали, щоб вони йшли додому і надали список ліків, які потрібно придбати для ОСОБА_25 . Оскільки батьків до сина не пустили вказавши, що він спить, о 08 год. потерпіла пішла додому з чоловіком, лікар сказав, що можна прийти о 12 годині. В подальшому, вже збираючись з дому повертатись до лікарні, їм лікар зателефонував, повідомивши, що ОСОБА_25 помер. Витрати на ритуальні послуги оплатила мати обвинуваченого в повному обсязі, надавали ще готівкою 3000 грн. Потерпіла пояснила, що їх родина страждає від загибелі ОСОБА_25 , її чоловік неодноразово потрапляв до лікарні через хворобу серця. ОСОБА_8 вказала, шо ображається на поведінку обвинуваченого та його мати, оскільки на її погляд вони протягом 8 місяців з дня загибелі сина жодного разу не продемонстрували свого щирого співчуття їй, свого тягара на душі від вчиненого, ОСОБА_27 не виявляє дійсного каяття, просив пробачення нещиро, та на відміну від інших друзів ОСОБА_25 не пропонував допомогу та не цікавиться потребами її онука, який залишився без батька. Потерпіла вважала, що обвинувачений заслуговує на максимальну міру покарання.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що була дружиною померлого ОСОБА_12 . 20.04.2016 року потерпіла перебувала на роботі, зранку їй зателефонувала свекруха, повідомивши, що ОСОБА_25 перебуває в реанімації, а згодом в обід остання повідомила, що ОСОБА_25 помер в лікарні. Потерпіла вказала, що за три місяці до події вони з чоловіком перестали жити разом, зверталась з позовом про розлучення, але вони так і не розлучились, спілкуватись не припинили, він все одно допомагав, проводив час з сином ОСОБА_31 . ОСОБА_9 вказала, що смерть батька дуже відобразилась на синові, він часто згадує батька, сумує, став замкнутим, його треба умовляти, щоб він чимось поділився. Потерпіла вказала, що обвинувачений, який був другом дитинства її чоловіка, мав би до неї прийти, запропонувати допомогу, хоч би синові померлого щось придбав до 1 вересня, проте нічого цього він не робив і не робить. Щодо міри покарання, яке заслуговує обвинувачений, ОСОБА_9 не змогла визначитись, цивільний позов про відшкодування завданої їй та її синові моральної шкоди підтримала у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_32 суду показав, що у цьому році точної дати не пам`ятає у вечері близько 17 години у с.Олексине, де він проживає зустрівся із товаришами ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_33 та ОСОБА_22 , які вже були у стані сп`яніння, з якими вирішили поїхати на рибалку, де також випивали разом спиртні напої, зокрема з участю самого свідка випили пляшку горілки та літр пива. Після рибалки разом поїхали у місто Тростянець, де ОСОБА_34 пішов додому, а інші придбали пива та поїхали знову до с.Олексине. Автомобілем керував ОСОБА_23 , проте потім, коли вже їхали через поле ОСОБА_27 сказав, що хоче сісти за кермо, оскільки машина була ОСОБА_27 , то ніхто не був проти цього. Під керування ОСОБА_27 вони проїхали близько 2 км до місця події. Коли автомобіль рухався по крутій горці, заглух двигун. Свідок вказав, що здається ОСОБА_27 запропонував штовхнути автомобіль, у зв`язку з чим свідок, який сидів на задньому правому сидінні та ОСОБА_12 , що сидів на задньому лівому сидінні вийшли з автомобіля. ОСОБА_35 повідомив, що стояв з правого боку автомобіля, де саме при цьому стояв ОСОБА_12 він не бачив, пам`ятає , що він пішов обходити автомобіль позаду. ОСОБА_35 наголосив, що казав про те, що за машину не треба ставати, оскільки це може бути небезпечним. Потім автомобіль, який вони думали штовхати, якщо заведеться двигун, покотився у не заведеному стані вниз. Після цього ОСОБА_35 побачив, що ОСОБА_30 лежав на відстані 20 метрів від місця зупинки автомобіля від зіткнення з деревом. Видимих ушкоджень у ОСОБА_25 , ураховуючи темний період доби не було, всі зрозуміли, що його переїхав автомобіль. ОСОБА_35 викликав швидку та працівників поліції. До приїзду швидкої ОСОБА_12 був у свідомості. У момент події світло передніх фар автомобіля було увімкнене, чи горіли фари ззаду автомобіля не пам`ятає, у салоні освітлення не було. ОСОБА_6 та всі інші від того, що трапилось були в шоці, обвинувачений нічого не намагався приховати, також був поряд з потерпілим, разом з ОСОБА_23 у автомобілі швидкої разом з потерпілим поїхав у лікарню, а ОСОБА_35 , пішов додому.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_36 суду показав, що точної дати не пам`ятає, припустив, що у квітні 2016 року, близько 12 години у будинку ОСОБА_29 , з яким товаришує, а також з ОСОБА_23 та ОСОБА_37 вживали алкогольні напої. Потім ОСОБА_38 з ОСОБА_39 на його автомобілі поїхали до магазину «Спокуса», перед цим забрали з дому ОСОБА_18 , де пили горілку. В подальшому вирішили їхати у с.Олексине, де зустрілись із ОСОБА_40 та разом з ним поїхали рибалити. Будучи на рибалці протягом близько двох годин вживали самогон, свідок з ОСОБА_41 сиділи разом та пили, чи вживав ОСОБА_42 на рибалці спиртні напої, свідок не бачив. Після рибалки з с.Олексине поїхали у місто Тростянець, де ОСОБА_38 пішов додому близько 17-18 години. Наступного дня зранку телефоном ОСОБА_38 дізнався про те, що автомобіль наїхав на ОСОБА_43 .

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_15 суду показав, що є товаришем обвинуваченого та померлого ОСОБА_18 . Точної дати на цей час не пригадує, у цьому році у квітні напередодні Пасхи зустрілись з ОСОБА_27 і вирішили випити разом. З цією метою пішли до ОСОБА_44 додому випили по 100 гр. горілки, потім їм зателефонували їх друзі ОСОБА_16 та ОСОБА_45 , які потім приїхали також до ОСОБА_27 додому та привезли з собою близько 370 гр. водки, вони посиділи разом, а потім ОСОБА_27 з ОСОБА_16 поїхали до магазину «Спокуса» і з ними також вже був ОСОБА_12 . З магазину свідок з ОСОБА_33 , ОСОБА_16 та ОСОБА_46 поїхали в с.Олексине, де зустрілись з ОСОБА_40 , який запропонував порибалити. На рибалку в с.Олексине брали з собою пляшку самогону, хто скільки випив самогону свідок точно не знає, оскільки сам рибалив і не слідкував скільки вжив спиртного ОСОБА_42 . З рибалки всі разом поїхали у ОСОБА_20 завезти ОСОБА_16 додому. Керувати автомобілем ОСОБА_47 попросив обвинувачений. У ОСОБА_20 придбали 1,5 л пива, яке вживали всі, крім ОСОБА_23 , оскільки він був за кермом. ОСОБА_16 пішов додому, а інші вирішили знову їхати в ОСОБА_21 , щоб відвезти ОСОБА_48 додому. Рухаючись полем у напрямку с. ОСОБА_21 приблизно за 2 км до місця події ОСОБА_49 попросив ОСОБА_23 надати йому керування автомобілем. У цей момент ОСОБА_27 був у середньому стані сп`яніння, ходив нормально. У цей час вже було темно, коли вони автомобілем, під керуванням обвинуваченого, наблизились до ставка, який оточений лісом, при спробі заїхати на пагорб, подолавши більшу половину підйому, у автомобіля заглух двигун і машина зупинилась на пагорбі. Чого заглух двигун свідок не зміг пояснити, коли сам керував цим автомобілем протягом дня, несправностей не відчував. ОСОБА_42 запропонував іншим вийти та спробувати штовхнути автомобіль. При цьому автомобіль обвинувачений на пагорбі утримував педаллю гальм. Струковець та ОСОБА_19 , які сиділи позаду вийшли з автомобіля, яким чином будуть штовхати автомобіль не обговорювали. Свідок вийти не зміг у зв`язку з тим, передні праві двері, через які він міг вийти з автомобіля, оскільки сидів на передньому правому сидінні, були заблоковані деревом, і ОСОБА_19 підійшовши до нього з правого боку автомобіля сказав, щоб він залишався в автомобілі. Де саме був ОСОБА_22 у момент події, Шевченку невідомо. В автомобілі горіли передні фари, чи були увімкнені задні фари йому невідомо. Майже одразу через секунди після того як ОСОБА_23 спробував вийти і не зміг, а тому залишився всередині, автомобіль із заглушеним двигуном покотився вниз, подолавши близько 30 метрів та зупинився від зіткнення з деревом. Шевченко не чув звукового сигналу перед тим, як автомобіль почав котитись униз. Чому автомобіль почав рухатись свідку невідомо, все відбулось раптово і останній не пам`ятає чи вживав ОСОБА_42 заходи до зупинки автомобіля, також не бачив чи відпускав обвинувачений гальма. Вийшовши з машини після зіткнення з деревом, перебуваючи внизу пагорба, почули як ОСОБА_19 біжить згори і кричить, що ОСОБА_22 попав під машину. ОСОБА_25 лежав, казав, що болить у грудній клітці, був у свідомості. Шнітке намагався викликати швидку, потім свідок також телефонував. Швидка приїхала через незначний час. До лікарні разом з ОСОБА_41 в автомобілі швидкої поїхав ОСОБА_26 та ОСОБА_23 , а Шнітке через брак місць в автомобілі залишився і пішов додому.

Показання допитаних в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілих та свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_38 та ОСОБА_50 узгоджуються між собою, є послідовними, логічними, підтверджують обставини пред`явленого обвинувачення, відображають розвиток події кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 та обставини, які їй передували, поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди.

Свідчення указаних осіб суд визнає належними та допустимими доказами вини обвинуваченого. Показання ОСОБА_6 та допитаних судом свідків також узгоджуються із даними безпосередньо дослідженого судом протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 20.04.2016 року з фототаблицями до нього та схемою дорожньо-транспортної пригоди, під час якого було оглянуто місце пригоди підйом з поворотом праворуч на ділянці дороги, що веде від траси Н-12 до вул.Першотравнева у с.Олексине, зафіксовано положення транспортного засобу ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що перебував за лівим узбіччям дороги, із фіксацією його положення відносно проїзної частини та інших орієнтирів, описом виявлених пошкоджень автомобіля у правій задній частині від зіткнення з деревом, зафіксовано виявлену слідову картину - сліди шин без малюнку протектора. У ході огляду місця події також виявлено та вилучено уламки від автомобілю та предмети одягу потерпілого, транспортний засіб направлено на майданчик тимчасового тримання(а.с.91-113).

Крім того, показання свідків та обвинуваченого, надані в суді повністю узгоджуються із обставинами повідомленими під час слідчих експериментів від 06.05.2016 року, проведених за участі ОСОБА_50 , ОСОБА_35 та слідчого експерименту проведеного 12.07.2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_6 , які детально розповіли на місці події всі обставини, дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 19.04.2016 приблизно о 22 годині на ділянці ґрунтової дороги у напрямку від Тростянця до вул.Першотравне в с.Олексине за участі автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 та вказали на місці на механізм руху цього автомобіля місце його зіткнення з деревом, дії водія ОСОБА_6 після зупинки автомобіля на пагорбі (а.с.138-161).
Висновок судової інженерно-транспортної експертизи автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 , який суд визнає належним та допустимим доказом, підтверджує, що система рульового керування указаного транспортного засобу знаходились у працездатному стані, ходова частина, робоча гальмівна система були у технічно несправному стані, які характері для виникнення до пригоди, але були у працездатному стані, зовнішні світлові прилади у вигляді пошкодження корпусу заднього правого блоку ліхтарів та розсіювача правого заднього покажчика були у технічно несправному стані, проте такі пошкодження характерні для виникнення під час дорожньої пригоди (а.с.169-186).

За обставин установленої судом дорожньої ситуації, що склалась19.04.2016 року близько 22 години на пагорбі на ділянці грунтової дороги від автодороги «Суми-Полтава» до вул.Першотравнева у с.Олексине Тростянецького району, ураховуючи висновок судової автотехнічної експертизи від 18.07.2016 № 19/119/9-1/96е дії ОСОБА_6 не відповідають вимогам пунктів 10.1, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та 10.9 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. При цьому суд дійшов висновку, що указані невідповідності дій ОСОБА_6 указаним вимогами Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, і при цьому обвинувачений мав технічну можливість уникнути наїзду на потерпілого, оскільки він перед відпусканням гальмівної педалі та відповідно перед початком руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпек чи перешкод іншим учасникам. Отже, уникнути наїзду на ОСОБА_12 . ОСОБА_6 міг шляхом виконання вимог пунктів 10.1. та 10.9 Правил дорожнього руху України (а.с.171-175).

На те, що виявлені у загиблого ОСОБА_12 тілесні ушкодження утворились внаслідок переїзду транспортним засобом та те, що встановлені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді повного перелому шийки 2 ребра, повного прямого перелому 3-4-5-6, 9 ребер по навколохребетній лінії, всі переломи з масивними крововиливами темно-червоного кольору, ушкодження у виді розриву правої легені, забою нижньої долі правої легені перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12 , вказують протокол огляду трупа ОСОБА_12 від 21.04.2016 року, під час якого виявлено указані тілесні ушкодження та вилучено одяг останнього, також вказують проведені судово-медичні експертизи від 20.04.2016 №20,229, 230, в ході яких, у тому числі досліджувалися механізм утворення пошкоджень предметів одягу, в якому був потерпілий ОСОБА_12 у момент дорожньої - транспортної події. У результаті судово-токсикологічної експертизи крові трупу ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт у концентрації 0,79‰, що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. (а.с.114-119, 187-202).

Відповідно до даних комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня" ОСОБА_6 був доставлений у приймальне відділення з діагнозом «Алкогольне сп`яніння», результат алкоголю в сечі 4,12 г/л, що вказує на те, що під час керування транспортним засобом та у момент вчинення інкримінованого ОСОБА_6 діяння останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується показаннями допитаних свідків та потерпілої ОСОБА_8 , і у свою чергу вказує на порушення обвинуваченим вимог пункту 2.9 Правил дорожнього руху України (а.с.125).
За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за обставин установлених судом доведена повністю, а його діяння суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК України, оскільки він своїми діями порушив правила безпеки дорожнього руху, передбачених пунктом 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, під час керування близько 22 год. 19.04.2016 автомобілем «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, яка веде від автодороги «Суми-Полтава» до вул.Першотравнева у с.Олексине Тростянецького району, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_12 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер в лікарні, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за статті 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів з необережною формою вини до наслідків у виды смерті потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, розлучений та на цей неодружений, проживає у місті Тростянці у двох з матір`ю ОСОБА_51 , 1962 року народження, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_52 , 2007 року народження, який проживає окремо від нього з матір`ю ОСОБА_53 у с.Білка Тростянецького району, якому обвинувачений регулярно сплачує аліменти. Обвинувачений є учасником бойових дій, був призваний на військову службу за мобілізацією 19.02.2015 року, з якої звільнився в запас 30.03.2016 року. Під час військової служби ОСОБА_6 був безпосереднім учасником антитерористичної операції в районі с.Желанне Ясиноватського району Донецької області, нагороджувався пам`ятним нагрудним знаком та Грамотою за мужність та відвагу, зразкову військову дисципліну, виключно позитивно характеризується у військовій частині, в якій проходив службу. На цей час ОСОБА_6 не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю, вживає заходів пошуку роботи, згідно з довідкою-характеристикою за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває (а.с.214-243).

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також його активне сприяння у розкритті злочину, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття. Також обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає часткове відшкодування ОСОБА_6 шкоди завданої вчиненим злочином - потерпілим, який оплатив повний перелік ритуальний послуг на поховання ОСОБА_12 на суму 6880 грн., передав 3000 грн. готівкою сестрі померлого ОСОБА_12 ОСОБА_54 , перерахував 1500 грн. поштовими переказами матері померлого ОСОБА_8 , оплатив витрати лікарні на стаціонарне лікування ОСОБА_12 в сумі 2015,79 грн. (а.с. 244-250).

Таким чином, суд, з урахуванням викладеного вище, з огляду на поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, який не залишив місце пригоди, залишився з потерпілим, супроводжував його до лікарні у кареті швидкої, ураховуючи наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , що у сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, ураховуючи позицію потерпілої ОСОБА_8 , яка наполягала на суворій мірі покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за частиною 2 статті 286 КК України, із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного у санкції указаної частини статті 286 КК України, у виді обмеження волі, яке відповідатиме особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України, суд виходить з таких мотивів.

Оскільки обвинувачений грубо порушив Правила дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що потягло за собою незворотні наслідки, а саме смерть ОСОБА_12 , з урахуванням також того, що ОСОБА_6 раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за статтями 126 та 130 КУпАП (а.с.213), суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією частиною 2 статті 286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке він має відповідно до виданого 21.10.2004 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на максимальний строк (а.с.123) .

Вирішуючи вимоги за заявленими у кримінальному провадженні цивільними позовами про відшкодування шкоди, завданої злочином, суд виходить з таких мотивів.

Прокурором в інтересах держави в особі фінансового управління Тростянецької районної державної адміністрації подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 2015 грн. 79 коп. витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого, який підтверджується довідкою-розрахунком комунального закладу «Тростянецька центральна районна лікарня» про витрати на лікування ОСОБА_12 у реанімаційному відділені з 19.04.2016 по 20.04.2016 року (а.с. 16,17, 212). Оскільки під час судового розгляду обвинувачений повністю оплатив указані витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 2015,79 грн. відповідно до квитанції від 03.11.2016 №9, прокурор в судовому засіданні просив позов залишити без розгляду (а.с.249). За таких обставин, виходячи з вимог частини 5 статті 128 КПК України та пункту 5 частини 1 статті 207 ЦПК України позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Тростянецької районної державної адміністрації, ураховуючи заяву прокурора, підлягає залишенню без розгляду.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_12 , у цивільному позові просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь 25264 грн. матеріальної шкоди, яка складається у тому числі: з витрат понесених нею на лікування сина 2702 грн., витрат на проведення поминального обіду після поховання загиблого в сумі 5902 грн. та поминального обіду після 40 днів на суму 3800 грн., крім того потерпіла включила до суми матеріальної шкоди вартість замовленого нею гранітного пам`ятника в сумі 12860 грн. Крім того, потерпіла ОСОБА_8 просила суд стягнути на її користь з обвинуваченого 200000 грн. моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях від втрати сина, загибель якого змінила її життя, душевних страждань додає також той факт, що загибель сина спричинив його товариш, який на її думку не відчуває провини. Крім того, в обґрунтування розміру заявленої моральної шкоди потерпіла посилалась на те, що її чоловік та батько загиблого ОСОБА_55 від отриманих душевних хвилювань був вимушений лікуватись після поховання сина, сама потерпіла на цей час не може зосереджуватись на роботі, душевна біль через втрату дитини постійно її травмує, порушує нормальний уклад її життя (а.с.12-13).

Потерпіла ОСОБА_9 , яка є вдовою загиблого ОСОБА_12 просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь та на користь ОСОБА_56 , 2009 року народження, який є сином загиблого, моральну шкоду в сумі 100000 грн. на кожного, загальною сумою 200000 грн., яка виявляється у душевних стражданнях від втрати чоловіка та батька сином, який був підтримкою у житті. Розмір моральних страждань потерпіла також мотивувала тим, що ОСОБА_6 , який був другом загиблого з дитинства, жодного разу не пропонував їй допомоги, не вибачався (а.с.14-15).

Обвинувачений указані цивільні позови визнав частково, при цьому не зміг визначитись із розміром моральної шкоди, яку визнає, а в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди визнав витрати на придбання ліків в сумі 2702 грн., решту витрат, просив зменшити, врахувавши у рахунок заявлених вимог те, що ним та матір`ю оплачено ритуальні послуги на поховання ОСОБА_25 в сумі 6880 грн. та те, що ним було передано 3000 грн. за розпискою 21.04.2016 року. Крім того, з питання оплати пам`ятника, обвинувачений вказав, що по можливості буде в подальшому оплачувати ці витрати.

Захисник обвинуваченого заперечив проти стягнення з обвинуваченого 12860 грн. вартості надгробного пам`ятника, посилаючись на те, що потерпіла не надала доказів того, що такі витрати були нею фактично понесені, а тому в силу вимог статті 1166 ЦК указана сума не може вважатись матеріальною шкодою. Крім того, захисник просив зменшити суму заявленої матеріальної шкоди на суму оплачених обвинуваченим ритуальних послуг в сумі 6880 грн. та переданих 3000 грн. готівкою.

Вирішуючи позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд дійшов висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

З урахуванням тяжкості та локалізації отриманих ОСОБА_12 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень об`єктивних підстав не довіряти наданим суду чекам та ставити під сумнів вартість витрат, понесених потерпілою ОСОБА_8 на придбання на вимогу лікаря ліків немає, які відповідно до наданих товарних чеків від 20.04.2016 року сукупно складають 2702,5 грн. (а.с.132). При цьому у рахунок відшкодування цих витрат суд не може згідно з позицією сторони захисту врахувати суму 6880 грн. (а.с.244), оплачених обвинуваченим ритуальних услуг, оскільки витрати на оплату ритуальних послуг потерпілою не заявлялись у позові до відшкодування саме з мотивів їх добровільного відшкодування обвинуваченим, а тому ця сума не може бути повторно врахована на відшкодування іншого виду витрат потерпілої. Кошти в сумі 3000 грн. також з огляду на зміст розписки (а.с.246) не можна віднести на рахунок погашення указаних витрат з придбання ліків, які за поясненнями потерпілої були витрачені їх родиною на організацію поховання її загиблого сина.

З огляду на визнання обвинуваченим указаних витрат, суд вважає вимоги ОСОБА_57 в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 2702 грн. обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого витрат на поминальні обіди та вартість надгробного пам`ятника в сумі 9702 грн. та 12860 грн. відповідно, суд виходить з таких мотивів.

Так, відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминальних обідів, хоча і є народним звичаєм, пов`язаним з похованням людини, проте витрати на його проведення не можна вважати витратами на поховання в розумінні положень чинного законодавства.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_58 про стягнення з обвинуваченого 9702 грн. (5902 грн. + 3800 грн.) витрат на організацію поминальних обідів задоволенню не підлягають, оскільки хоча вони і є народним звичаєм, пов`язаним з похованням людини, проте не належать до витрат на поховання через те, що не є складовою частиною процесу поховання з огляду на зміст заходів та дій, визначених статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», а тому не повинні відшкодовуватись відповідно до статті 1201 ЦК України особою, яка завдала шкоди смертю потерпілого.

Витрати на спорудження надгробного пам`ятника, які в силу статті 1201 ЦК України належать до витрат, що підлягають відшкодуванню обвинуваченим, проте такі витрати ОСОБА_8 не підтверджено належними доказами, які свідчать про те, що остання їх фактично понесла в сумі 12860 грн., що було визнано нею у судому засіданні. Потерпіла пояснила, що надана нею довідка ПП «Корунд» вказує на те, що нею було з`ясовано, що вартість гранітного пам`ятника, який вона має намір замовити та встановити через рік після смерті сина буде коштувати 12860 грн. (а.с.134).

Отже, вимоги ОСОБА_8 в цій частині задоволенню не підлягають, що не позбавляє потерпілу в подальшому у разі понесення таких витрат на встановлення пам`ятника і не відшкодування їх обвинуваченим у добровільному порядку, звернутись до суду із позовом про їх стягнення з останнього в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи позов ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого на її користь 200000 грн. моральної шкоди та позов ОСОБА_9 у власних інтересах та інтересах її малолітнього сина ОСОБА_52 , 2009 року про стягнення 200000 грн. моральної шкоди по 100000 грн. на кожного, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Ураховуючи вимоги розумності і справедливості, з огляду на те, що ОСОБА_8 внаслідок втрати сина дійсно зазнала та продовжує зазнавати сильних душевних страждань, що ураховуючи її вік є непоправною втратою близької та дорогої для неї людини, яка не може мати точних критеріїв її виразу, у її життєвих стосунках відбулись незворотні зміни, порушився звичайний уклад життя, разом з тим, ураховуючи, що померлий ОСОБА_25 не був єдиною дитиною ОСОБА_8 , ураховуючи ступінь вини обвинуваченого, його особу та матеріальний стан, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_8 в частині вимог про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в сумі 75000 грн.
Крім того, суд також, виходячи з вимог розумності та справедливості вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 також підлягає частковому задоволенню. Зокрема, суд вважає, що малолітній син померлого ОСОБА_59 , 2009 року народження, зазнав непоправної втрати назавжди свого батька опори в його житті, ураховуючи обсяг його душевних страждань, з огляду на його вік, а також ступніть вини обвинуваченого, його особу, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь малолітнього ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 75000 грн. моральної шкоди. Оцінюючи розмір душевних страждань ОСОБА_9 суд також враховує те, що остання зазнала втрати чоловіка, продовжує відчувати переживання з приводи душевної травми, що зазнав її син від втрати батька, що потребує від неї додаткових емоційних зусиль у спілкуванні з сином та організації подальшого життя, разом з тим, суд враховує її вік, визнання нею тієї обставини, що протягом 3 місяців до загибелі чоловіка вони разом не проживали та вона зверталась до суду з позовом про розлучення, а тому з огляду на сукупність указаних обставин суд вважає за необхідне стягнути на її користь 30000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21.04.2016 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження, зокрема, накладено арешт на автомобіль ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_11 , чохол-накладку з керма автомобіля ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , який на підставі частини 4 статті 174 КПК України слід скасувати. Також ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 14.07.2016 року з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням (цивільного позову) було накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на ? частину квартири АДРЕСА_2 , який враховуючи постановлення обвинувального вироку та часткове задоволення цивільних позовів потерпілих на підставі частини 4 статті 174 КПК України скасуванню не підлягає (а.с.203-209).

Відповідно до статті 100 КПК України речові докази: автомобіль ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , чохол накладку з керма указаного автомобіля повернути власникам (законним володільцям), два гумових тапочка, спортивна кофта чорного кольору, штани спортивні чорного кольору, штани спортивні чорного кольору з емблемою «Adidas», футболку сірого кольору потерпілого ОСОБА_12 знищити (а.с.125-128).

На підставі статті 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 3851,75 грн. для проведення судових автотехнічних експертиз в сумі 2090 грн. 95 коп. (1210,55 грн. + 880,40 грн.) та експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1760 грн. 80 коп. слід стягнути з обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 14.07.2016 до підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків прибувати до суду та слідчого за першою вимогою та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання, роботи чи навчання. Строк дії ухвали визначено до скасування або зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. (а.с.210) Ураховуючи клопотання прокурора про залишення без змін застосованого запобіжного заходу, ураховуючи особу обвинуваченого та продовження існування ризиків, передбачених пунктом 1,4 частини 1 статті 177 КПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368- 374, ст. 392, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинувачені за частиною 2 статті 286 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням частини 1 статті 69 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття основного покарання обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_3 на облік у виправному центрі.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання застосований до ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Тростянецької районної державної адміністрації про стягнення з ОСОБА_3 витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого - залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_60 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_60 2072 (дві тисячі сімдесят дві) грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_60 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_60 відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_61 , у тому числі в інтересах малолітнього ОСОБА_62 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 75000 (сімдесят п`ять тисяч) грн. у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди та на користь ОСОБА_61 30000 (тридцять тисяч) грн. у рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди.
У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_61 , у тому числі в інтересах малолітнього ОСОБА_62 відмовити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 21.04.2016 року на автомобіль ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_11 , чохол-накладку з керма автомобіля ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:автомобіль ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 або його законному володільцю, чохол накладку з керма автомобіля ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 , два гумових тапочка, спортивна кофта чорного кольору, штани спортивні чорного кольору, штани спортивні чорного кольору з емблемою «Adidas», футболку сірого кольору, належні потерпілому ОСОБА_12 знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 3851,75 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят однієї) грн. 75 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1