Провадження №11-кп/772/349/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
за участю прокурора : ОСОБА_6
захисника : ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання у відповідності до ч.5 ст.72 КК України.

В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст.72 КК України .

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 року, постановити нову ухвалу про задоволення клопотання ОСОБА_8 , зарахувавши ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Запорізького обласного суду від 25.12.2000 року, який вступив в законну силу на підставі ухвали Верховного Суду України від 29.03.2001 року .

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно не застосував Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконаленого порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII та ч.5 ст. 72 КК України, в яких немає жодної вказівки на те, що його дія не розповсюджується на осіб, засуджених до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, чим позбавив його підзахисного звертатись з клопотанням про помилування, передбаченого ст.87 КК України , оскільки дане клопотання особами засудженими до довічного ув`язнення може бути подано лише після відбування не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер. Крім того, відповідно до даних особової справи засудженого, ОСОБА_8 засуджений вироком Запорізького обласного суду від 25.12.2000 року за вчинення злочину, передбаченого ст.93 п.п. « а», « і», ст. 142 ч.3, 42 КК України до різних строків позбавлення волі, а за вчинення злочину, передбаченого ст.93 п.п.» а», « і» КК України до довічного позбавлення волі.

Також, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу застосування судами ст. 72 ч.5 КК України носить лише рекомендаційний характер.
Засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу , просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2016 року про відмову в задоволенні його клопотання.

Постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України .

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не застосував до нього закон, який підлягає застосуванню, так як в Законі України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконаленого порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII та в нормі ч.5 ст. 72 КК України немає жодної вказівки на те, що його дія не розповсюджується на осіб, засуджених до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, вислухавши захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги, викладені в апеляційних скаргах, просив задоволити, думку прокурора ОСОБА_9 , який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, оглянувши особову справу, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838--VIII.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», його дія застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуте повністю.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень цього ж Закону, він застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Статтею 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції згідно Закону України « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-7, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду 25.12.2000 року, за яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.93 п.п. «а», «і», ст. 142 ч.3,42 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 29.03.2001 року вирок залишений без змін.

На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у Вінницькій УВП УДПтС України у Вінницькій області (№1).

Згідно ст. 1 Закону України « Про попереднє ув`язнення», - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.
Статтею 87 КК України передбачено помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яке передбачає індивідуальне державно владне веління у формі пробачення особі, яка вчинила злочин будь якої тяжкості.
Клопотання про помилування осіб засуджених до довічного позбавлення волі може бути подано після відбуття не менше 25 років призначеного покарання, тобто даний критерій має строковий характер.

Крім того, Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
Згідно зі ст. 51 КК України довічне позбавлення волі входить в перелік видів покарання до осіб, визначених винними у вчиненні злочину і тому довічне позбавлення волі не є окремим видом покарання, що і підтверджено статтею 64 КК України, в якій зазначено наступне :
« 1. Довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
2. Довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були в стані вагітності під час вчинення злочину , або на момент постановлення вироку».
Застосування до ОСОБА_8 засудженого до довічного позбавлення волі, положення Закону України « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмеженим, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування .
На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 підлягають задоволенню.
З матеріалів особової справи вбачається , що ОСОБА_8 був затриманий 30.06.1999 року . Згідно Ухвали Колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України вирок Судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду набув законної сили 29.03.2001 року , тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з 30.06.1999 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 29.03.2001 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12..2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 скасувати .

Прийняти нову ухвалу.

Клопотання засудженого ОСОБА_8 задоволити.

Відповідно вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.06.1999 року до 29.03.2001 року

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:
Суддя: