Номер провадження: 11-сс/785/1190/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_9 , підозрюваної у кримінальному провадженні №0001262 від 28.03.2016 року за ч.2 ст.187 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пенджикент Ленінобадської області Республіки Таджикистан, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у кримінальному провадженні №0001262 від 28.03.2016 року за ч.2 ст.187 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 27.03.2016 року, в період часу з 04.00 години по 05.00 годину, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з невстановленою особою жіночої статі, де спільно відпочивали та вживали спиртні напої з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підсипали останнім в алкогольні напої заздалегідь заготовлений лікарський препарат "азалептин" (азалептол, лепонекс), в результаті вживання якого в поєднанні з алкоголем останні втратили свідомість. Після цього ОСОБА_9 з невстановленою особою жіночої статі, скориставшись непритомним станом потерпілих, заволоділи майном ОСОБА_13 на загальну суму 108 456 гривень та ОСОБА_14 на загальну суму 20 000 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли.

16.07.2017 року ОСОБА_9 була затримана в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 17.07.2017 року їй було повідомлено про підозру за ч.2 ст.187 КК України.

Слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра стосовно ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину та ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року вищевказане клопотання було задоволене та до підозрюваної ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.09.2017 року без визначення застави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні прокурором була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_15 , заявлених у клопотанні ризиків, а також неможливість запобігання наявним ризикам шляхом застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись у рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що клопотання слідчого належним чином не мотивоване, долученими до клопотання матеріалами не підтверджується обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 та наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, а також неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів. Слідчий суддя на вказані порушення уваги не звернув, допустив неповноту та однобічність розгляду клопотання та застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без законних на те підстав.

Заслухавши суддю-доповідача; думку захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в апеляційній скарзі захисника не оспорюється та повністю підтверджується долученими до клопотання слідчого матеріалами, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину, а також наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Матеріалами провадження та даними про особу підозрюваного обґрунтовуються заявлені слідчим ризики, що довів апеляційному суду прокурор.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим ризик того, що ОСОБА_9 може впливати на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом інформування співучасника інкримінованого їй злочину, який наразі не встановлений, про хід досудового розслідування та результати слідчих (розшукових) дій.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_9 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, кримінальне провадження, що підтверджує ризик про її схильність до вчинення кримінальних правопорушень, а також обґрунтованість заявленого слідчим ризику щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваною інкримінованого їй злочину, тяжкість покарання, що загрожує останній в разі визнання її винною, вік та стан її здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваної та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника в судовому засіданні апеляційного суду не знайшли свого підтвердження, а інших доводів та доказів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційному суду надано не було.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваної і сама підозра у вчиненні нею тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_9 , підозрюваної у кримінальному провадженні №0001262 від 28.03.2016 року за ч.2 ст.187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4