Справа № 373/563/17 Головуючий у І інстанції Керекеза
Провадження № 11-сс/780/164/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5

представника заявника ОСОБА_6

перевіривши матеріали апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
16 березня 2017 року слідчий Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з клопотанням погодженим прокурором про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «ВАЗ 21043», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та велосипед типу «Аіст», користувачем якого є ОСОБА_11 в рамках кримінального провадження № 0000176 від 12 березня 2017 року, для заборони ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншим особам розпоряджатися даним майном будь-яким чином.
21 березня 2017 року ухвалою слідчого судді Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ-21043» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та велосипед типу «Аіст», користувачем якого є ОСОБА_11 .
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором було доведено наявність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України. Крім того вказане майно має ознаки матеріальних об`єктів, визначених ч.1 ст. 98 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 . В обґрунтування доводів скарги указав на незаконність ухвали слідчого судді та її необґрунтованість. Вважав, що слідчий у встановлений законом термін не звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді, а тому воно повинно бути негайно повернуто. Крім того, апелянт указав, що при вилученні у ОСОБА_7 автомобіля, слідчий грубо втрутився у право ОСОБА_8 на мирне володіння своїм майном гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення:
адвоката ОСОБА_6 , котрий підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив її доводи і просив задовольнити;
прокурора, який просив залишити без змін ухвалу слідчого судді та без задоволення вимоги апеляційної скарги;
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів справи слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «ВАЗ-21043» номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та велосипед типу «Аіст», користувачем якого є ОСОБА_11 , прийшов до висновку про обґрунтованість такого арешту, який необхідний з метою збереження майна, як речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Крім того, доводи апелянта, що вказаний транспортний засіб належить єдиному спадкоємцю померлого ОСОБА_10 ОСОБА_8 , не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки п.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Також, є необґрунтованими посилання апелянта щодо пропущення слідчим строку подачі клопотання про арешт майна, оскільки як убачається з матеріалів судового провадження, 15 березня 2017 року автомобіль марки «ВАЗ -21043» номерний знак НОМЕР_1 , та велосипед типу «Аіст», були поверхнево оглянуті та вилучені, про що складено протоколи тимчасово вилученого майна (арк. справи 17-31), а тому відповідно до вимог положення ч. 5 ст. 171 КПК України, строк подачі клопотання слідчим порушено не було. Колегія суддів зважає на те, що строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України починає перебіг із моменту застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження та складання відповідного протоколу, що було вчинено 15.03.2017.
Окрім того, на думку колегії суддів, порушення вимог ч.5 ст. 171 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна, оскільки цією нормою закону регулюється лише необхідність повернення тимчасово вилученого майна і не міститься заборони щодо розгляду відповідного клопотання, яке повинно розглядатись як щодо майна, яке тимчасово не вилучалось.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про обґрунтованість поданого клопотання та правомірно застосував накладення арешту, а тому підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні і в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3