Справа №173/31/17-к
Провадження №1-кс/173/24/2017
У Х В А Л А
іменем України

12 січня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Верхньодніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 червня 2016 року (ЄРДР № 0000359),

встановив:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого Верхньодніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 червня 2016 року. В обґрунтування скарги зазначено, що за заявою ОСОБА_4 від 15 квітня 2015 року до ЄРДР були внесені відомості про злочин за № 0000359 у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 ухиляється від сплати аліментів на їх спільного сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця. Слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2015 року була скасована. після скасування постанови, слідчим було направлено запит до Верхньодніпровського районного центра зайнятості, допитано ОСОБА_6 як свідка, направлено запит до податкової, згідно з відповіддю якої ОСОБА_6 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, проте підприємницьку діяльність не здійснює. Скаржник вважає, що є всі підстави для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, проте слідчий ОСОБА_5 знов закрив кримінальне провадження на підставі того, що ОСОБА_6 не має доходів, а також він здійснює періодичні платежі. На підставі вищевикладеного скаржник просила суд скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження; притягти слідчого ОСОБА_5 до відповідальності за відмову у задоволенні клопотання щодо проведення слідчих дій та визнання ОСОБА_6 підозрюваним; зобов`язати слідчого та прокурора визнати ОСОБА_6 підозрюваним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України.

В судове засідання скаржник та слідчий не з`явилися, про час та місце скарги повідомлені належним чином. Скаржник подала заяву про розгляд скарги без її участі. У відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України їхня відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважаючи її необґрунтованою, а постанову слідчого законною та обґрунтованою.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до таких висновків.

Встановлено, що 15 квітня 2015 року за заявою ОСОБА_4 до ЄРДР за № 0000359 було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та розпочато досудове розслідування. Підставою для внесення відомостей про злочин до ЄРДР було повідомлення ОСОБА_4 про ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів на їхнього спільного сина відповідно до рішення суду та наявність заборгованості по аліментам у розмірі, що значно перевищує шість щомісячних платежів.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що під час досудового розслідування слідчим був допитаний як свідок ОСОБА_6 , який повідомив, що він не має регулярного доходу, сплачує аліменти про можливості, а також він хворіє. також слідчим було отримано відомості, про те, що ОСОБА_6 не перебуває на обліку в центрі зайнятості, як фізична особа-підприємець підприємницьку діяльність не здійснює.

14 червня 2016 року слідчим ОСОБА_5 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення. Зазначена постанова про закриття кримінального провадження є предметом оскарження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті обставини, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення. Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову.

Згідно з ч. 1 ст. 110 КПК України постанова слідчого є процесуальним рішенням. Частиною 5 ст. 110 КПК України визначено вимоги до постанови слідчого, зокрема мотивувальна частина постанови має містити: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання положення цього Кодексу.

Разом з тим постанова слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження не відповідає вищезазначеним вимогам закону з огляду на таке.

Підставою для закриття кримінального провадження, як зазначено в постанові, є відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Разом з тим мотивувальній частині постанови взагалі не зазначено обставини, які слугували підставою для прийняття постанови про закриття кримінального провадження, мотиви її прийняття, їх обґрунтування. В постанові зазначено лише, яка сума аліментів підлягала сплаті, яку суму аліментів ОСОБА_6 сплатив, а також викладено зміст протоколу допиту ОСОБА_6 як свідка, який показав, що не має постійного місця роботи, сплачує аліменти по можливості, зобов`язується їх сплачувати надалі, а також зазначено відомості про те, що ОСОБА_6 не здійснює підприємницьку діяльність. Доказам матеріалів кримінального провадження, в тому числі показанням ОСОБА_6 , іншим доказам, взагалі не надана будь-яка оцінка, не зазначено, які слідчі дії було проведено під час досудового розслідування та чому слідчий прийшов до висновку про відсутність складу злочину.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку про те, що постанова слідчого ОСОБА_5 від 14 червня 2016 року про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, прийнята без з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, а тому підлягає скасуванню. Отже, в цій частині скарга ОСОБА_4 є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим суд не знаходить правових підстав для задоволення інших вимог скаржника з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України за наслідками розгляду скарги на рішення дії, чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя постановляє ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Отже, за наслідками скарги слідчий суддя не може постановити ухвалу про притягнення слідчого чи прокурора до відповідальності, тому вимоги ОСОБА_4 щодо притягнення слідчого ОСОБА_5 до відповідальності за бездіяльність є незаконними.

Доводи скаржника про протиправність рішення слідчого ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення певних слідчих дій, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки зі змісту скарги та наданих документів видно, що з клопотанням про проведення певних слідчих дій ОСОБА_4 звернулася вже після винесення постанови про закриття кримінального провадження, а тому слідчий не мав правових підстав проводити слідчі дії в цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, частиною 1 ст. 36 КПК України та ч. 5 ст. 40 КПК України передбачено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої процесуальні повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, прокурор та слідчий, дотримуючись обов`язку всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, тобто прокурор та слідчий самостійно визначають обсяг та порядок проведення певних слідчих дій, необхідність застосування тих чи інших заходів забезпечення кримінального провадження тощо.

Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено випадки повідомлення про підозру: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Встановлено, що будь-яка особа на місці вчинення злочину чи безпосередньо після його вчинення не була затримана, запобіжні заходи до будь-яких осіб не обиралися, а наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненому злочині визначає слідчий та прокурор, які, як зазначалося вище, є самостійними у своїй процесуальній діяльності. Тому, якщо слідчий та прокурор не вважають, що є достатньо доказів для пред`явлення підозри певній особі (визнати підозрюваним, як вважає скаржник), суд не має права зобов`язати їх це зробити, оскільки це є втручанням в процесуальну діяльність слідчого та прокурора.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку про те, що вимоги скаржника про зобов`язанні прокурора повідомити ОСОБА_6 про підозру у кримінальному провадженні не можуть бути задоволені, оскільки суд може покласти на суб`єкт оскарження виконання лише тих, обов`язків, які передбачені Законом. Обов`язок повідомляти особі про підозру без наявності підстав визначених ч. 1 ст. 276 КПК України положеннями КПК України не передбачено.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Верхньодніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 червня 2016 року (ЄРДР № 0000359) задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Верхньодніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 14 червня 2016 року (ЄРДР № 0000359).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1