АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2445/16 Справа № 189/1481/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 в її інтересах на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вовче Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_8
представника потерпілої: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 2500,00 гри., та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

29.08.2016 року близько 20:20 години, перебуваючи поблизу ставка в с. Березове Покровського району Дніпропетровської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння на ґрунті тривалої виниклої сварки із потерпілою ОСОБА_6 , по раптово виниклому умислу, з метою спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці дерев`яну палицю наніс останній одного удару дерев`яною палицею в ліве стегно по задньо-зовнішній поверхні, спричинивши при цьому потерпілій тілесні ушкодження у вигляді, синця на лівому стегні, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 просить вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року, змінити в частині стягнення суми моральної шкоди, та стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 4000 гривень.

В апеляційній скарзі представник потерпілої не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та покарання обвинуваченого, оскаржує лише вирок в частині призначення суми моральної шкоди.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник потерпілої зазначає що, відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України встановлено, що «цивільний позов у кримінальні провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україні, умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства».

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішенню містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказі і обставинам, які мають значення для вирішення справи.

При винесення вироку, в частині задоволення позовних вимог, суд зовсім не навів дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначення і відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходи при задоволенні грошових вимог.

Так, представник вважає, що у відповідності до ст.60 ЦПК України потерпіла довела в суді обставини які підтверджуються матеріалами кримінального правопорушення в частині призначення моральної шкоди, але ухвалюючи вирок суд не взяв їх до уваги.

Задовольняючи частково моральну шкоду, суд взяв до уваги матеріали «кримінального провадження», без конкретизації яких саме документів, та характеризуючих даних обвинуваченого.

Апелянт також вказує, що в судовому засіданні було пояснено, що дані безпричинні, неправомірні дії відповідача та їх наслідки, ушкодження здоров`я потерпілої призвели до тяжких фізичних і моральних страждань, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових зусиль для організації ведення домашнього господарства та матеріального забезпечення сім`ї. Вона втратила душевний спокій, багато часу витратила на лікування, оформлення відповідних документів, проведення експертиз та проведення слідчих дій.

Заслухавши суддю доповідача, доводи представника потерпілої , думку обвинуваченого, щодо апеляційної скарги, який заперечував проти її задоволення та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку прокурора який вважав що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника та потерпілої підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, потерпіла та представник не оспорюють.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, але може вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України, при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд апеляційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Відповідно до змісту зазначеної норми закону, підставами для зміни або скасування вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає доводи потерпілої та її представника про помилковість розгляду судом цивільного позову, є слушними.

Відповідно ч. 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Частиною 1 ст. 129 КПК передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, потерпіла заявила цивільний позов (а.с. 22) про відшкодування обвинуваченим заподіяної їй матеріальної шкоди та моральної шкоди. Суд першої інстанції погодився з обґрунтованістю позову потерпілої лише в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 гривень та частково задовольнив позов в частині моральної шкоди в сумі 1000 гривень, однак як обґрунтовано зазначив апелянт, суд не постався на норму закону, якою керувався при вирішення вказаного питання та не обґрунтував свої висновки.
Колегія суддів не може погодитися з вказівкою суду про те, що суд при вирішенні питання про розмір моральної шкоди враховує неправомірну поведінку самої потерпілої, оскільки обвинувачення від якого захищався обвинувачений та встановлені судом обставини, які знайшли своє відображення у вироку суду, не містять обставин неправомірної поведінки потерпілої, тому посилання на такі обставини є порушенням прав потерпілої.
Не можна не звернути уваги не те, що із матеріалів кримінального провадження убачається,що потерпіла заявила цивільний позов про відшкодування обвинуваченою заподіяної їй матеріальної шкоди та моральної шкоди. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що цивільний позов щодо моральної шкоди підлягає розгляду судом після сплати судового збору, оскільки згідно п.6 ч.1 ст. 5 «Закону про судовий збір» від сплати звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих вчиненням злочину. Так, моральна шкода не охоплюється дією зазначеної норми Закону та відноситься до вимоги майнового характеру.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 6 ст. 22 КПК України, не створив необхідних умов для реалізації потерпілою своїх процесуальних прав щодо належного обґрунтування цивільного позову в суді першої інстанції з дотриманням вимог ст. 315 КПК( якщо у сторін виникають труднощі при отримання певних доказів та суд вважав що вимоги потерпілої не підтверджені документами, саме суд повинен сприяти учасникам судового провадження шляхом запитів та ін.)
Таким чином, неправильно застосувавши ч. 2 ст. 1195 ЦК України та істотно порушивши при цьому кримінальний процесуальний закон, суд першої інстанції допустився помилкового вирішення позову потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції встановила і інші порушення вимог кримінального процесуального закону.
Журнал судового засідання ведеться секретарем під час кримінального провадження в суді першої інстанції, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, у ВСУ.
Відповідно до ч. 2 ст. 108 КПК України, журнал судового засідання ведеться та підписується секретарем судового засідання.
У журналі судового засідання має бути повно й об`єктивно відображений увесь перебіг судового провадження. Особлива увага повинна приділятись правильності викладення клопотань, заявлених учасниками судового засідання, і порядку їх обговорення, показань обвинуваченого по суті пред`явленого обвинувачення, потерпілих і свідків з обставин провадження, порядку дослідження доказів.
Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання (п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК). Це є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Порушенням є і не підписання такого журналу секретарем судового засідання. Через відсутність такого підпису журнал судового засідання перестає бути юридичним документом, унаслідок чого суд апеляційної інстанції та касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити законність і обґрунтованість судового рішення. Відсутність журналу судового засідання також порушує права обвинуваченого,його захисника, потерпілої та її представника ознайомитися із журналом судового засідання та подати письмові зауваження.
Враховуючи, що ухвалене судове рішення не можливо визнати законним та обґрунтованим через істотні порушення кримінального процесуального закону, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
При новому судовому розгляді суду належить урахувати вищенаведене та на підставі досліджених у суді доказів ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_7 в її інтересах на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року задовольнити частково.
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.
Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскарження в касаційному порядку.

Судді апеляційного суду:
----------------------- ----------------------- ----------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4