Справа № 463/1182/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/10/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :

засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15

прокурора ОСОБА_16

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора ОСОБА_16 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, мешканця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше несудимого,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Руднівці Жовківського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше несудимого,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Осінники Кемеровської області Російської Федерації, мешканця м. Львова, громадянина України, з середньо-технічною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, інваліда І групи, раніше несудимого,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця м. Львова, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше несудимого,

кожного окремо, визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 1 ст. 175 КК,
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Львова, мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК несудимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 1 ст. 358 КК,

та засуджено :

ОСОБА_5 - за ст. 198 КК, до трьох років позбавлення волі і на підставі ст. 49 КК звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_6 - за ст. 198 КК, до двох років позбавлення волі і на підставі ст. 49 КК звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8 - за ст. 198 КК, до трьох років позбавлення волі і на підставі ст. 49 КК звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_9 - за ст. 198 КК, до трьох років позбавлення волі і на підставі ст. 49 КК звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 : - за ст. 198 КК, на три роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 175 КК, на один рік позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК остаточно призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки.

На підставі ст. 49 КК ОСОБА_7 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_10 : - за ст. 198 КК, на два роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 358 КК, на один місяць арешту.

На підставі ст. 70 КК остаточно призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 49 КК ОСОБА_10 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по обвинуваченню у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 292 КК, а ОСОБА_10 - за ч. 5 ст. 185, ч.ч. 2 і 3 ст. 292 КК, виправдано за недоведеністю у вчиненні злочинів.

Цивільний позов ДП « ПрикарпатЗахідтранс » залишено без розгляду.

Вирішено питання про запобіжні заходи та речові докази.

Згідно вироку, РУЖИЦЬКИЙ, САНЧИШИН, СТЕФАНІВ, ПРИШЛЯК і КУСТИК за період з грудня 2008 по 15 лютого 2009 року, заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам, отримували, зберігали та забезпечували збут дизельного палива марки Л-0,2-62, викраденого останніми шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства « ПрикарпатЗахідтранс » на 155 км. дільниці № 43 траси № 1 поблизу м. Пустомити Львівської області. Підсудні забезпечували доставку пального до автобази, розташованої по вулиці Надійна, 1 в м. Львові, належної очолюваному Стефанівим ПП «Комерційний центр « Бізнес- фінанс » », де перевантажували у бензовози згаданого вище підприємства та за накладними даної юридичної особи здійснювали доставку на нафтобази і автозаправні станції міста Львова та Львівської області з метою збуту.
Так, РУЖИЦЬКИЙ, підтримуючи дружні стосунки із СТЕФАНІВИМ, запропонував останньому здійснювати отримання, перевантажування та збут викраденого дизпалива. Останній, будучи одноособовим засновником та директором ПП « Комерційний центр «Бізнес-фінанс»» на прохання РУЖИЦЬКОГО надав вказівки своєму підлеглому - начальнику гаража ПРИШЛЯКУ виконувати розпорядження РУЖИЦЬКОГО та перевантажувати доставлене САНЧИШИНИМ дизельне паливо у бензовози ПП «Комерційний центр « Бізнес-фінанс » » з подальшою його доставкою на автозаправні станції з метою збуту. В подальшому РУЖИЦЬКИЙ, спілкуючись безпосередньо з ПРИШЛЯКОМ, повідомляв про кожну наступну доставку пального для перекачування у вантажівки зазначеного підприємства, зазначаючи його кількість та подальший маршрут слідування викраденого нафтопродукту з метою наступного збуту на автозаправних станціях.
САНЧИШИН автомобілем « Камаз » д.н. НОМЕР_1 , наданим йому невідомою особою на ім`я « ОСОБА_23 », як найманому водію, за плату здійснював безпосереднє перевезення викраденого пального з приміщення ангару, що заходився у м. Пустомити Львівської області по вул. Радоцинська, 15, до місця перевантаження на територію ПП «Комерційний центр « Бізнес-фінанс » » у м. Львові на вул. Надійній, 1, де залишав вантажівку або після розвантаження відганяв її назад у м. Пустомити. Інформацію про кожен наступний рейс він отримував від вказаної невідомої особи на ім`я « ОСОБА_23 ».
ПРИШЛЯК, виконуючи обов`язки начальника гаража ПП « Комерційний центр «Бізнес-фінанс » », в розпорядженні якого знаходилось дванадцять бензовозів, виконуючи за вказівкою СТЕФАНІВА прохання РУЖИЦЬКОГО організовував та брав участь у безпосередній перекачці доставленого САНЧИШИНИМ викраденого дизельного палива на автобазі. Перевантажування здійснювалось у бензовози ПП « Комерційний центр «Бізнес-фінанс » », які в подальшому скеровувались за вказаним РУЖИЦЬКИМ маршрутом на автозаправні станції м. Львова і Львівської області.
КУСТИК, на прохання ПРИШЛЯКА та РУЖИЦЬКОГО надавав допомогу по перевантажуванню, попередньо викраденого невідомими особами та доставленого САНЧИШИНИМ дизельного палива у бензовози ПП «Комерційний центр «Бізнес-фінанс»».
Крім цього, СТЕФАНІВ працюючи директором ПП « Комерційний центр « Бізнес-фінанс » » умисно, всупереч вимог ст. 115 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці » здійснив безпідставну невиплату заробітної плати працівникам вказаного підприємства більше ніж за один місяць. А саме - нараховано, але не виплачено заробітну плату працівникам : ОСОБА_24 - за період з жовтня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 2 653, 94 грн., ОСОБА_25 - з липня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 31407, 62 грн., ОСОБА_26 - з липня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 41 127, 12 грн., ОСОБА_27 з липня 2009 р. по жовтень 2010 р. в сумі 14 434, 74 грн., ОСОБА_28 - з липня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 25 752, 20 грн., ОСОБА_29 - з липня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 16 107, 59 грн., ОСОБА_30 - з вересня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 2 097, 77 грн., ОСОБА_31 - з серпня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 2 800, 84 грн., ОСОБА_32 - з серпня 2009 р. по січень 2010 р. в сумі 2 479, 57 грн., ОСОБА_33 - з серпня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 1 565, 19 грн., ОСОБА_34 - з квітня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 4 747, 44 грн., ОСОБА_35 - з квітня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 4 500, 11 грн., ОСОБА_36 - з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. в сумі 2 788, 79 грн., ОСОБА_37 - з квітня 2009 р. по жовтень 2009 р. в сумі 4 293, 13 грн., ОСОБА_38 - з червня 2009 р. по жовтень 2009 р. в сумі 4 304, 13 грн., ОСОБА_39 з червня 2009 р. по березень 2010 р. в сумі 4 209, 26 грн., ОСОБА_40 - з червня 2009 р. по липень 2010 р. в сумі 2 604, 89 грн., ОСОБА_41 - з червня 2009 р. по червень 2010 р. в сумі 2 895, 28 грн., ОСОБА_42 - з червня 2009 р. по липень 2010 р. в сумі 2 644, 58 грн., ОСОБА_43 - з липня 2009 р. по жовтень 2010 р. в сумі 2 000 грн., ОСОБА_44 - з квітня 2009 р. по жовтень 2010 р. в сумі 1 871, 55 грн., ОСОБА_45 - з квітня 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 1 122, 18 грн., ОСОБА_8 - з квітня 2009 р. по березень 2010 р. в сумі 5 027, 90 грн., ОСОБА_46 - з квітня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 1 689, 05 грн., ОСОБА_47 - з травня 2009 р. по квітень 2010 р. в сумі 13 381, 28 грн., ОСОБА_48 - з червня 2009 р. по липень 2010 р. в сумі 5 000 грн.. Загальна сума безпідставно невиплаченої заробітної плати становить 214, 5 тис. грн..
ЦИБУЛЬСЬКИЙ, у період з серпня 2010 року по 05 листопада 2010 року, заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам отримував та перевозив на автомобілі «Камаз» д.н.з. НОМЕР_2 дизельне паливо марки Л-0,2-62, викрадене останніми шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства «ПрикарпатЗахідтранс» на 149 км. дільниці № 43 траси № 1 поблизу с. Ковері Пустомитівського району Львівської області, а також здійснював доставку пального з місця відводу на території дачного кооперативу « Дністер » до готелю « Катерина », що на трасі Київ-Чоп.
Крім того, ЦИБУЛЬСЬКИЙ у невстановлений слідством час підробив посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14.03.1997 на ім`я ОСОБА_49 , вклеївши у нього власне фото з метою подальшого використання під час водіння транспортним засобом і пред`явлення його як документа, що посвідчує особу.
В апеляції прокурор, покликаючись на однобічність судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості скоєних злочинів і особам засуджених зазначає, що всупереч ч. 2 ст. 368 КПК 1960 року судом не були досліджені обставини зазначені в ухвалі апеляційного суду від 14.02.2014. Вважає, що судом безпідставно виключено з обвинувачення підсудних епізод викрадення дизельного палива з нафтопроводу в період з серпня 2008 по 06 травня 2009 року. Стверджує, що суд не мотивував у вироку, чому він не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_50 і ОСОБА_51 , які здавали в оренду невідомим особам нежитлове приміщення для перекачки дизельного палива, серед яких був і ОСОБА_5 , не надав належну оцінку показам підсудного ОСОБА_10 на досудовому слідстві, який під час допитів вказував на ОСОБА_52 як особу, яка пропонувала йому роботу по перевезенню дизельного пального та приймала активну участь в цих діях, та показам підсудного ОСОБА_6 на досудовому слідстві, який вказував, що саме ОСОБА_53 був особою, яка найняла його перевозити викрадене пальне. Врешті суд залишив без оцінки і покази самого ОСОБА_52 на досудовому слідстві при його допиті в якості обвинуваченого, де він показав що був обізнаний про прокладення трубопроводу в дачний кооператив біля с. Ковирі Пустомитівського району та написав з цього приводу явку з повинною. Крім того, суд не надав належної оцінки показам свідка ОСОБА_54 на досудовому слідстві, який пояснив що саме ОСОБА_10 приходив до нього разом з іншою особою з метою придбати автомобіль, і саме останній розраховувався з ним за транспортний засіб. Вважає, що суд однобічно підійшов і до аналізу інших доказів у справі, зокрема протоколу впізнання з участю підсудного ОСОБА_8 ( т. 1 а.с. 181-183, т. 4 а.с. 29 ) де він впізнав ОСОБА_5 як особу, яка безпосередньо домовлялась за перевезення дизельного пального та попереджала про кожну його поставку, протоколу очної ставки між вказаними особами, під час якої ОСОБА_8 підтримав свої покази ( т. 4 а.с. 30-31 ) та протоколу очної ставки між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , на якій останній підтримав свої покази в частині активної участі ОСОБА_5 в поставках дизельного пального ( т. 4 а.с. 59-62 ). Згідно легалізованих матеріалів оперативно-технічних заходів аудіо розмов між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 встановлено факти спілкування між ними з питань поставок дизельного палива ( т. 4 а.с. 103-125 ). Матеріалами почеркознавчої експертизи ( т. 15 а.с. 8-86 ) доведено, що записи виконані на аркушах паперу, які були вилучені на ПП КЦ « Бізнес-Фінанс » виконані ОСОБА_8 .. Крім того, судом не взято до уваги висновки фоноскопічних експертиз та протоколи відтворення обстановки і обставин подій за участю підсудного ОСОБА_6 ( т. 1 а.с. 185-186 ) та ОСОБА_10 ( т. 18 а.с. 119-121 ) в яких вони вказували звідки викрадалося дизельне пальне і куди воно перевозилось. Також, висновком дактилоскопічної експертизи № 4/861 від 30.11.2010 ( т. 19 а.с. 106-108 ) встановлено, що слід пальця руки, вилучений 05.11.2010 при огляді дачного кооперативу « Дністер » в с. Ковирі був залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_10 .. Таким чином, на його думку, у справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення підсудними злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185 та ч.ч. 2 і 3 ст. 292 КК.

Крім того, зазначає, що визнавши засуджених винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК суд у мотивувальній частині вироку не навів відсутності ознак легалізації ( відмивання ) доходів, одержаних злочинним шляхом. З врахуванням наведеного, та зважаючи на те, що засуджені своєї вини у інкримінованих їм злочинах не визнали, і відповідно, у вчиненому не розкаялись, за місцем свого проживання характеризуються посередньо, вважає, що призначене їм судом покарання є м`яким, оскільки не відповідає тяжкості вчиненого і їх особам. Просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції у іншому складі суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляції, виступ сторони обвинувачення на її підтримку, та сторони захисту, яка просила залишити вирок без змін, а апеляцію без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, встановила наступне.

Суд першої інстанції повністю дослідив зібрані докази у справі та дав вірну правову оцінку діям засуджених, у тому числі з врахуванням обставин зазначених в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 14.02.2014. Висновки суду наведені у вироку відповідають фактичним обставинам справи та грунтуються на досліджених і перевірених в судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст. 257 КПК 1960 року суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази по справі : допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи, та може постановити рішення у справі лише на основі тих доказів, які були досліджені в суді.

Як вбачається з матеріалів справи та всупереч доводів прокурора в апеляції, в ході досудового слідства ( т. 14 а.с. 69-70 ) та при допиті в суді свідок ОСОБА_55 ствердив, що у 2008 році продав належний йому автомобіль « Камаз » невідомим особам, яких серед підсудних немає. А також категорично ствердив, що ОСОБА_10 не здійснював покупку автомобіля у нього. При цьому, з протоколу допиту останнього в матеріалах справи вбачається, що опис осіб які придбали автомобіль « Камаз » за зовнішніми ознаками не відповідає особі ОСОБА_10 .. Відтак суд обґрунтовано прийшов у вироку до висновку про те, що наведені в обвинуваченні дані про придбання ОСОБА_10 вказаного автомобіля не відповідають дійсності.

Допитані в суді свідки ОСОБА_56 та ОСОБА_57 неодноразово стверджували про те, що серед підсудних немає осіб, які в період восени 2008 - навесні 2009 року здійснювали перевантаження товару та охорону приміщень у с. Наварія.

Свідок ОСОБА_7 в суді категорично заперечив впізнання ним ОСОБА_52 на досудовому слідстві, так як на пред`явлених йому фотографіях були зображені інші особи, аніж ті, які були зображені у протоколі оглянутому в суді, і кількість пред`явлених йому для впізнання осіб на фотознімках була більшою. При цьому стороною обвинувачення клопотання про допит в якості свідків понятих, які були присутні при пред`явленні ОСОБА_7 фотознімків для впізнання, жодного разу не заявлялись.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_58 хоча й не пригадав усіх деталей на місці поді в с. Наварія у травні 2009 року, однак категорично заперечив, що слідчо-оперативна група когось виявила чи затримала на місці події. Після оголошення в судовому засіданні його показів даних на досудовому слідстві останній категорично заперечив, що когось переслідував, і, зокрема, що бачив на місці події ОСОБА_5 ..

З врахуванням досліджених доказів суд обґрунтовано прийшов до висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_59 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по епізоду викрадення дизпалива Л-0,2-62 в період з грудня 2008 року по 15 лютого 2009 року шляхом врізки у нафтопродуктопровід дочірнього підприємства «ПрикарпатЗахідтранс» на 155 км. дільниці № 43 траси № 1 поблизу м. Пустомити Львівської області та подальшим відведенням до ангару на АДРЕСА_4 , з ч. 5 ст. 185 КК на ст. 198 КК, оскільки останні не обіцяючи заздалегідь невстановленим особам отримували, зберігали та забезпечували збут дизельного палива, яке доставляв ОСОБА_6 на територію ПП « Комерційний центр « Бізнес-фінанс » ».

При оцінці доказів, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, суд взяв до уваги і висновок дактилоскопічної експертизи № 4/861 від 30.11.2010 року, з врахуванням якої обґрунтовано прийшов до висновку про підтвердження факту отримання та перевезення ОСОБА_10 дизельного палива Л-0,2-62 викраденого невідомими особами шляхом врізки у нафтопродуктопровід ДП « ПрикарпатЗахідтранс » на 149 км. дільниці № 43 траси № 1 поблизу с. Ковирі Пустомитівського району та обґрунтовано перекваліфікував його дії по вказаному епізоду з ч. 5 ст. 185 КК на ст. 198 КК, оскільки останній в період з серпня по 05 листопада 2010 року заздалегідь не обіцяючи невстановленим слідством особам неодноразово отримував та перевозив на автомобілі «Камаз» н.з. НОМЕР_4 дизельне пальне марки Л-0,2-62, що було викрадено невідомими особами шляхом врізки у вказаний нафтопродуктопровід, яке він доставляв з місця відводу на територіі дачного кооперативу «Дністер» до готолю « ІНФОРМАЦІЯ_7 » на трасі « Київ-Чоп ».

Суд також правильно прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у скоєнні в складі організованої групи злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185 КК та ч. 3 ст. 292 КК, з наведенням у вироку аналізу досліджених в судовому засіданні доказів та положень ст. 28 КК, враховуючи відсутність доказів про стійкість групи і наявність міцних соціальних зв`язків між підсудними, оскільки сама по собі участь більше трьох осіб у вчиненні злочину не є підставою для висновку, що такий був вчинений організованою групою.

Також, з врахуванням показів підсудних та свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 292 КК, оскільки жодних доказів на підтвердження обізнаності підсудних про крадіжку пального ( спосіб, місце, час вчинення злочину, розподіл функцій безпосередніх виконавців та інших співучасників, наявність плану та інше ) судом здобуто не було.

При цьому судом правильно було взято до уваги ту обставину, що постановою слідчого від 13.09.2012 кримінальна справа відносно ОСОБА_63 , ОСОБА_64 та ОСОБА_65 за ч. 5 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 292 КК була закрита на підставі п. 2 ст. 6 КПК 1960 року, за відсутністю складу злочину ( т. 43 а.с. 192-194 ), а постановою начальника відділу управління нагляду прокуратури Львівської області від 26.09.2011 постанови слідчого про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_66 за ч. 5 ст. 185 КК та ч.3 ст. 292 КК від 20.01.2009, 20.01.2010 і 22.01.2010 були скасовані ( т. 43 а.с. 195-197 ) і за клопотанням останнього Личаківським районним судом м. Львова 07.10.2011 такого звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України « Про амністію », а кримінальну справу щодо нього закрито.

Жодних доказів, які б вказували на знайомство всіх підсудних між собою та їх обізнаність про крадіжку пального ( спосіб, місце, час вчинення злочину, розподіл функцій виконавців та інших співучасників, наявність плану та інше ) в матеріалах справи немає.

При цьому суд обґрунтовано не взяв до уваги матеріали легалізованих оперативно-технічних заходів ( записів телефонних розмов між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ), оскільки голоси на наданих записах ідентифіковані лише фрагментарно. Зміст цих розмов може по-різному тлумачитись, враховуючи постійну роботу більшості підсудних пов`язану із зберіганням та відвантаженням нафтопродуктів. При порівнянні текстів розмов викладених у протоколі результатів проведення оперативно-технічних заходів від 18.02.2009 з текстами тих самих розмов наведених у додатках до фоноскопічних експертиз встановлені розбіжності між ними, цілі фрази або уривки діалогів, які відсутні у протоколі від 18.02.2009 містяться в додатках до експертиз та навпаки. Також, як вбачається з матеріалів справи, при проведенні фоноскопічних експертиз предметом дослідження експертів були лише аудіокасети із звукозаписом, технічні засоби за допомогою яких здійснювався запис на дослідження експертам не надавались.

Суд обґрунтовано прийшов також до висновку про недоведеність ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у викрадені і подальшому отриманні чи реалізації дизельного пального упродовж 2008 - травня 2009 року по епізоду врізки у нафтопродуктопровід ДП « ПрикарпатЗахідтранс » на 155 км. дільниці № 43 траси № 1 поблизу с. Підсадки Пустомитівського району і подальшим відведенням в с. Наварія Пустомитівського району, так як виявлення даного злочину і аналогічний спосіб врізки, відвід від якої вів до орендованих невідомими особами приміщень ветеринарної медицини в с. Наварія, самі по собі є недостатніми для висновку про причетність підсудних до цього злочину. Крім того, затримані на місці події в с. Наварія ОСОБА_67 , ОСОБА_68 та ОСОБА_69 виявились непричетними до вчинення цього злочину, про що слідчим було винесено постанову.

При огляді складів у с. Наварія, в яких було виявлено пристрої для перекачування пального, доказів, які-б вказували на участь будь-кого з підсудних у вчиненні викрадення, не виявлено. Крім того, злочинні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , а також діяльність ПП « КЦ « Бізнес фінанс » » були фактично припинені з лютого 2009 року у зв`язку із початком досудового розслідування. Як показав ОСОБА_6 , підтвердивши свої покази при відтворенні обстановки та обставин події в ході досудового слідства, він вивозив нафтопродукти лише з ангару розташованого в м. Пустомити.

Зважаючи на відсутність доказів суд обґрунтовано виправдав ОСОБА_10 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 292 КК по епізоду врізки у нафтопродуктопровід ДП «ПрикарпатЗахідтранс» на 149 км. дільниці № 43 траси № 1 поблизу с. Ковирі Пустомитівського району, через недоведеність у вчиненні вказаного злочину.

Суд правильно не навів у вироку будь-якої оцінки відсутності в діях підсудних ознак легалізації ( відмивання ) доходів одержаних злочинним шляхом ( ст. 209 КК ), так як обвинувачення у вчиненні цього злочину останнім органом досудового слідства не пред`явлено, а вийти за межі пред`явленого обвинувачення в силу своїх повноважень суд позбавлений можливості.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення у справі постановлено районним судом з дотриманням вимог ст.ст. 323-324 КПК 1960 року і підстав для задоволення апеляції прокурора не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК 1960 року, ст. 15 Розділу ХІ КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м.Львова від 07 листопада 2016 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4