Провадження № 1-кп/643/58/17
Справа № 643/5553/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2017 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007145 від 28.12.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, приватного підприємця, раніше судимого 03.06.2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 164 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27.12.2014 року, приблизно о 15-00 голині, ОСОБА_6 , перебуваючи у коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , спровокував сварку з останнім, в ході якої діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, правою рукою схопив п`ятий палець лівої руки ОСОБА_7 , після чого різко повернув палець назад та одразу ж вліво. Після чого ОСОБА_6 самостійно припинив свої дії.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №2871-с/14 від 12.01.2015 року ОСОБА_7 причинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням. Ці ушкодження утворилися від прямої травматичної дії тупого твердого предмету, за механізмом вдару-згинання, та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де і були встановлені дані тілесні ушкодження.
За ступенем тяжкості закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням кістки не є небезпечною для життя в момент заподіяння, та викликала тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості згідно п.п. 2.2.1. а,.б,в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6, правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав в повному обсязі, від дачі пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Заявлений потерпілим в межах кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_6 не визнав в повному обсязі.
Не зважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, під час судового розгляду справи доведена та підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:
Висновком експерта №2871-С/14 від 12.01.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 причинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням. Ці ушкодження утворилися від прямої травматичної дії тупого твердого предмету, за механізмом вдару-згинання, та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де і були встановлені дані тілесні ушкодження.
За ступенем тяжкості закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням кістки не є небезпечною для життя в момент заподіяння, та викликала тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості згідно п.п. 2.2.1. а,.б,в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6, правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Висновком експерта №2922-С/14 від 15.01.2015 року, за яким на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , з врахуванням представленої медичної документації та консультативного висновку лікаря рентгенолога, експерт прийшов до висновку, що громадянину ОСОБА_7 причинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням. Показання ОСОБА_7 дані ним в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.12.2014 року, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_7 , судово-медичного експерта ОСОБА_8 , в присутності понятих, в ході якого потерпілий пояснив, що 27.12.2014 року, приблизно о 15-00 годині, він перебував у спільному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Також у коридорі знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Між ОСОБА_6 та ним виник словесний конфлікт з приводу користування світлом у спільному коридорі. В ході конфлікту ОСОБА_6 стоячи навпроти ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки, правою рукою схопив мізинець лівої руки ОСОБА_7 , після чого конфлікт закінчився, потерпілий пішов до своєї кімнати.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2015 року за участі свідка ОСОБА_10 , в присутності понятих, в ході якого свідок ОСОБА_10 пояснила, що 27.12.2014 року вона була присутня при конфлікті між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який стався приблизно о 15-00 годині в спільному коридорі будинку АДРЕСА_3 , на першому поверсі. Свідок пояснила, що вона бачила, коли ОСОБА_7 стояв навпроти ОСОБА_6 , останній схопив потерпілого за мізинець лівої руки, різко повернув мізинець назад та вліво, ОСОБА_7 почав втрачати рівновагу та почав відхилятися назад, після чого, намагаючись втриматися на ногах, схопив ОСОБА_6 правою рукою за куртку та попросив його відпустити палець. Після цього ОСОБА_6 через декілька секунд відпустив ОСОБА_7 , конфлікт закінчився.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2015 року за участі свідка ОСОБА_9 , яка в присутності понятих пояснила, що 27.12.2014 року в її присутності відбувся конфлікт між її чоловіком, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Конфлікт відбувся в загальному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 близько 15-00 години. Свідок пояснила, що в ході конфлікту ОСОБА_6 стояв навпроти потерпілого на відстані витягнутої руки, правою рукою схопив ОСОБА_7 за мізинець лівої руки, різко повернув його назад та вліво. Потім ОСОБА_7 втратив рівновагу та почав ухилятись назад, після чого, щоб утриматись на ногах, своєю правою рукою схопив ОСОБА_6 , за куртку, одягнуту на ньому, та почав прохати відпустити його. Через декілька секунд ОСОБА_6 відпустив палець потерпілого та конфлікт закінчився.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2015 року, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_7 , в присутності понятих, в ході якого потерпілий пояснив, що 27.12.2014 року, приблизно о 15-00 годині, він перебував у спільному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Між ОСОБА_6 та ним виник словесний конфлікт з приводу користування світлом у спільному коридорі. В ході конфлікту ОСОБА_6 , стоячи навпроти ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки, правою рукою схопив мізинець лівої руки ОСОБА_7 , різко повернув його назад та вліво. Потерпілий відчув різкий біль, втратив рівновагу та почав відхилятись назад, після чого, щоб не впасти на підлогу, схопив правою рукою ОСОБА_6 за одягнуту на нього куртку та попросив відпустити його. В цей час до них підійшла ОСОБА_9 , встала між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та кілька разів попросила ОСОБА_6 припинити. Через кілька секунд ОСОБА_6 відпустив руку потерпілого та конфлікт закінчився.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2015 року, проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_6 , в присутності понятих, в ході якого підозрюваний пояснив, що 27.12.2014 року, приблизно о 15-00 годині, він перебував у спільному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Між ним та його сусідом ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , поводячись зухвало, кулаком лівої руки завдав один удар ОСОБА_6 у ділянку груді. У відповідь на це ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_7 у праве плече долонею руки, після чого ОСОБА_7 схопив його лівою рукою за одяг у районі груді, а правою рукою почав замахуватись для нанесення удару по ОСОБА_6 , який, в свою чергу, намагаючись ухилитися від удару, правою рукою взяв ОСОБА_7 за його ліву руку (за кисть) та намагався прибрати її зі свого одягу, при цьому намагався ухилитись від удару. ОСОБА_7 різко висмикнув кисть своєї руки у нього з рук. Потім, через кілька секунд конфлікт закінчився.
Висновком судово-медичного експерта 362- ая/15 від 17.03.2015 року, згідно якого, на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , з урахуванням наданої медичної документації та консультативного висновку лікаря рентгенолога, експерт прийшов до висновку, що громадянину ОСОБА_7 причинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням. Ці пошкодження утворились від прямої травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом вдару-згинання (пере розгинання), та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад де і були встановлені дані тілесні ушкодження. За ступенем тяжкості закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням кістки не є небезпечною для життя в момент заподіяння, та викликала тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості згідно п.п. 2.2.1. а,.б,в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6, правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , дані ними в ходів проведення слідчого експерименту за їх участі, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму та способу спричинення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 .
Малоймовірно утворення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 , при обставинах, на які вказував підозрюваний ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Висновком судово-медичного експерта №761-ая/15 від 20.03.2015 року, згідно якого, на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , з урахуванням наданої медичної документації та консультативного висновку лікаря рентгенолога, експерти прийшов до висновку, що громадянину ОСОБА_7 причинені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням.
Ці пошкодження утворились від прямої травматичної дії тупого твердого предмету за механізмом вдару-згинання (пере розгинання), та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад де і були встановлені дані тілесні ушкодження.
За ступенем тяжкості закрита тупа травма п`ятого пальця лівої кисті у вигляді внутрішньосуглобового осколкового перелому проксимального епіметафізу основної фаланги зі зміщенням кістки не є небезпечною для життя в момент заподіяння, та викликала тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості згідно п.п. 2.2.1. а,.б,в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6, правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
30.01.2015 року в МКЛ №31 гр. ОСОБА_7 по причині невірно зростаючого перелому основної фаланги 5 пальця лівої кисті, була проведена операція: «відкрита репозиція, МОС основної фаланги 5 пальця лівої кисті спицями Картнера».
Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дані ними в ходів проведення слідчого експерименту за їх участі, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму та способу спричинення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 .
Малоймовірно утворення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 , при обставинах, на які вказував підозрюваний ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Поясненнями потерпілого ОСОБА_7 , наданими ним в ході судового розгляду, який пояснив, що 27.12.2014 року, приблизно о 15-00 годині, він перебував у спільному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Між ОСОБА_6 та ним виник словесний конфлікт з приводу користування світлом у спільному коридорі. В ході конфлікту ОСОБА_6 стоячи навпроти ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки, правою рукою схопив мізинець лівої руки ОСОБА_7 , різко повернув його назад та вліво. Потерпілий відчув різкий біль та втратив рівновагу та почав відхилятись назад, після чого, щоб не впасти на підлогу, схопив правою рукою ОСОБА_6 за одягнуту на нього куртку та попросив відпустити його. В цей час до них підійшла ОСОБА_9 , встала між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 та кілька разів попросила ОСОБА_6 припинити. Через кілька секунд ОСОБА_6 відпустив руку потерпілого та конфлікт закінчився.
Потерпілий також пояснив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого він зазнав суттєвих матеріальних збитків та моральної шкоди, обґрунтування розміру наведено в його позові, якій він просив задовольнити в повному обсязі.
Поясненнями свідка ОСОБА_13 , даними нею в ході судового розгляду, яка пояснила, що 27.12.2014 року в її присутності відбувся конфлікт між її чоловіком, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Конфлікт відбувся в загальному коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 близько 15-00 години. Свідок пояснила, що в ході конфлікту ОСОБА_6 стояв навпроти потерпілого на відстані витягнутої руки, правою рукою схопив ОСОБА_7 за мізинець лівої руки, різко повернув його назад та в ліво. Потім ОСОБА_7 втратив рівновагу та почав ухилятись назад, після чого, щоб утриматись на ногах, своєю правою рукою схопив ОСОБА_6 , за куртку, одягнуту на нього, та почав прохати відпустити його. Через декілька секунд ОСОБА_6 відпустив палець потерпілого та конфлікт закінчився.
Поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка вході судового розгляду справи пояснила, що 27.12.2014 року вона була присутня при конфлікті між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який стався приблизно о 15-00 годині в спільному коридорі будинку АДРЕСА_3 , на першому поверсі. Свідок пояснила, що вона бачила, що коли ОСОБА_7 стояв навпроти ОСОБА_6 , останній схопив потерпілого за мізинець лівої руки, різко повернув мізинець назад та вліво, ОСОБА_7 почав втрачати рівновагу та почав відхилятися назад, після чого намагаючись втриматися на ногах схопив ОСОБА_6 правою рукою за куртку та попросив його відпустити палець. Після цього ОСОБА_6 через кілька секунд відпустив ОСОБА_7 , конфлікт закінчився.
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по справі, суд виходить з наступного:
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані ним на стадії досудового розслідування, зокрема під час проведення слідчого експерименту 05.03.2015 року, в тій частині, що він не вживав жодних дій, спрямованих на завдання потерпілому тілесних ушкоджень, а лише тримав його за кисть руки, а той, в свою чергу, різко висмикнув свою руку, суперечать показанням як самого потерпілого, так і показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , та висновкам судово-медичної експертиз № 652-ая/15 від 17.03.2015 року та №761-ая/15 від 20.03.2015 року, згідно яких малоймовірно утворення тілесних ушкоджень, встановлених у ОСОБА_7 , при обставинах, на які вказував підозрюваний ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Враховуючи наведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , що виразилися в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечними для життя в момент спричинення, але спричинили тривалий розгляд здоров`я на строк понад 21 день, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Злочин скоєний ОСОБА_6 віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий - 03.06.2016 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 164 КК України до одного року шести місяців обмеження волі, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але в медичній документації наявні записи про неодноразові звернення, встановлений попередній амбулаторний діагноз (F 21.3), за місцем реєстрації та мешкання характеризується позитивно, не працює.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №192 від 27.02.2015 року, встановлено, що ОСОБА_6 в теперішній час ознак психозу та слабоумства не виявляє, виявлено змішаний розлад особистості. За своїм психічним станом може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому ОСОБА_6 підозрюється, він перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, мав змогу розуміти значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

У відповідності до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинувачено, судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням пояснень обвинуваченого суд прийшов до переконання, що вину він не визнає, щирого каяття в його діях суд не вбачає, оскільки ОСОБА_6 не вважав за потрібне навіть формально вибачитись перед потерпілим, більш того, його поведінка взагалі не ґрунтується на виявленні жалю до потерпілого з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, ОСОБА_6 заявив у суді, що за нагоди вчинятиме так само. Крім того, його позиція щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення залишилась незмінною під час розгляду справи, він відмовився від дачі пояснень в суді, цивільний позов потерпілого не визнав. Зазначені дії обвинуваченого, на думку суду, спрямовані лише на намагання уникнути відповідальності за скоєне.
В зв`язку із викладеним, з урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк в межах санкції статті, за якою останній обвинувачується.
Крім того, суд вважає за доцільне застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання з урахуванням покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року за ч.1 ст. 164 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вказаним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за даною справою, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення суд вважає неможливими в умовах без ізоляції від суспільства.
На думку суду, саме таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_6 до теперішнього часу не обирались, суд також не вважає за потрібне обирати запобіжні заходи до набрання вироком законної сили.
Вирішуючи питання по цивільному позову, заявленому потерпілим ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків на суму 60877,08 гривень, та моральної шкоди в розмірі 70000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
З урахуванням фактичних обставин справи на наданих учасниками кримінального провадження доказів, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов частково, а саме в межах сум, що знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи.
До цивільного позову потерпілим долучено у якості доказів копії чеків та квитанцій про придбання медикаментів та супутніх товарів на суму 1202,52 грн., які були придбані в період часу після 27.12.2014 року. Таким чином, вказана сума збитків є доведеною і такою, що має бути стягнута з винної особи.
З приводу копій чеків про придбання палива (бензину) в період час 02.04.2015 року по 02.05.2015 року, на загальну суму 1999,86 грн., суд вважає за необхідне зазначити, що відомості щодо покупця вказаного палива в матеріалах справи відсутні. Оскільки цивільним позивачем не обґрунтовано та не доведено існування взаємозв`язку вказаних витрат та протиправних дій ОСОБА_6 (не є зрозумілим, - хто саме купував бензин, з якою метою, як це пов`язано із тілесними ушкодженнями потерпілого), суд відмовляє у стягненні вказаної суми з винної особи.
Крім того, суд дійшов висновку, що жодних підстав відносити сплату потерпілим обов`язкових платежів та зборів, встановлених діючим законодавством України, (копії чеків про оплату податків та зборів за період часу січень-травень 2015 року на загальну суму 2683,00 грн.) до матеріальних збитків, завданих внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , немає, оскільки такі оплати є його, як суб`єкта підприємницької діяльності, обов`язком.
До цивільного позву потерпілим долучено копії п`яти листків непрацездатності, але відомостей щодо отримання чи не отримання потерпілим допомоги з тимчасової непрацездатності у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), згідно з п. 1 ст. 22 Закону № 1105 (п. 1 ст. 35Закону № 2240), передбаченої у випадку тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, матеріали справи не містять, в зв`язку із чим надати належну оцінку тому факту, що потерпілий під час тимчасової непрацездатності жодних доходів не отримував, суд не може.
З приводу упущеної вигоди, розмір якої потерпілим в цивільному позові визначено як 54950,00 грн., суд вважає за необхідне в цій частині в задоволенні цивільного позову відмовити, оскільки дані вимоги ОСОБА_7 не обґрунтовані та не доведені належними доказами.
Відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
Так, під час судового розгляду зазначеного кримінального правопорушення судом встановлено, що внаслідок протиправних вищезазначених дій обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, він тривалий час перебував на лікарняному, йому проводилась операція, потерпілий відчував та продовжує відчувати фізичний біль, дискомфорт, душевні страждання через власний безпорадний стан та необхідність вживати додаткових заходів на забезпечення власних потреб, необхідність відвідування правоохоронних органів, участь в медичних експертизах, розгляді справи в суді. При цьому судом, також, береться до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного ним кримінального правопорушення та його наслідків, оскільки останній з моменту скоєння злочину і до дня розгляду справи судом не вибачився перед потерпілим, не вживав заходів до відшкодування завданих збитків, поводився зухвало, тощо. В зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне в частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 5000,00 грн.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_6 за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року, більш суворим покаранням, призначеним по даному провадженню, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 1202,52 грн. (одна тисяча двісті дві грн. 52 коп.) та 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині в задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 - відмовити.
Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Прокурору, засудженому, захиснику та потерпілому копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1