Справа №146/693/17
Провадження по справі №1-кп/150/42/17
УХВАЛА
1 червня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
з участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора про продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою в матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000125 від 04.04.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, не працюючого, раніше судимого:

- згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.03.2008 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст.121, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

- згідно вироку Піщанського районного суду Вінницької області від 21.01.2009 року за ч.1 ст.393, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці і 6 днів, звільненого з місця відбування покарання 02.11.2012 року по відбуттю строку покарання;

- згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 09.04.2013 року за ч.1 ст.129 КК України до арешту на строк 2 місяці;

- згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 04.06.2013 року за ч.2 ст.125, ст.71 КК України до арешту на строк 6 місяців;

- згідно вироку Томашпільського районного суду від 06.09.2013 року за ч.4 ст.296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та 2 місяці, звільненого з місць відбування покарання 10.11.2016 по відбуттю строку покарання

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого
ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року, про обрання запобіжного заходу, існують і на даний час. Крім цього, термін перебування під вартою ОСОБА_4 закінчується 02.06.2017 року. ОСОБА_3 просить визначити заставу, яку має право у будь-який момент внести обвинувачений ОСОБА_4 , що становить двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечують щодо задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку тримання під вартою, та також щодо розміру застави, оскільки, ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від суду та має міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ґрунтуючись на наступних підставах.
Як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування №0000125 від 04.04.2017 року, доданий до обвинувального акта, під час досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді Томашпільського районного суду від 06.04.2017 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України встановлено терміном 60 (шістдесят) діб.

Частиною 4 статті 176 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно. На досудовому розслідуванні ОСОБА_4 відповідно до встановленого законом порядку 05.04.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов для розгляду до суду.
Вище наведене свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); наявність у підозрюваного (обвинуваченого) постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені частиною 1 статті 178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Строк дії ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 02.06.2017 року, у зв`язку із чим прокурор ОСОБА_3 клопоче про продовження строку зазначеного запобіжного заходу.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України , і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків.
Так, підставою вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду є те, що 02.04.2017 року він вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, після вчинення злочину з місця події зник, сподіваючись на те, що не буде викритий у вчиненні кримінального правопорушення, і лише завдяки показів потерпілого ОСОБА_6 , який впізнав викрадені у нього речі, 04.04.2017 було встановлено особу, яка вчинила злочин.
Крім того ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України - втеча з місць позбавлення волі, що є окремою підставою вважати, що він в подальшому може переховуватися від суду.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що він неодноразово раніше судимий за скоєння тяжких злочинів та після звільнення з місць позбавлення волі 10.11.2016 року по відбуттю строку покарання на шлях виправлення не став і 02.04.2017 року вчинив новий тяжкий злочин.

При вирішенні питання про продовження терміну перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України (від 3 до 6 років позбавлення волі); його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи.
Крім того, судом враховується, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, а також ризик вчинення обвинуваченим інших подібних кримінальних правопорушень у випадку не продовження терміну запобіжного заходу.
На підставі вище викладено, суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатнім застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Частиною 4 статті 97 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, передбачених КПК України.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 статті 183 КПК України встановлено, що в ухвалі суду зазначаються обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні.
Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та з урахуванням особи обвинученого, суд дійшов висновку про встановлення застави, яку має право у будь-який момент внести обвинувачений ОСОБА_4 , що складає 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст., ст.177, 199, 314, 315, 316, 317, 369, 372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задоволити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, застосований відповідно до ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року, продовжити строком на шістдесят діб: з 16 год. 20 хв. 01 червня 2017 року до 16 год.20 хв. 1 серпня 2017 року.
У випадках, передбачених ч.3, ч.4 ст. 183 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 має право у будь-який момент внести заставу. Розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, складає 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 32000 (тридцять дві тисячі) гривень (отримувач коштів - ТУ ДСА України у Вінницькій області, депозит 37 315 033 000 401, , банк Державне казначейство України, м. Київ, МФО 820 172, призначення платежу: застава, Чернівецький районний суд Вінницької області).
У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_4 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_4 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обовязки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_4 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст., ст.284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1