Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/8919/16-к
Провадження № 1-в/644/1487/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

у складі -головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання адміністрації Харківської виправної колонії №43 та спостережної комісії Індустріальної районної адміністрації Харківської міської ради про умовно-дострокове звільнення:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселіца, Тячівського району Закарпатської області, раніше судимого:

1)22.12.2003 року Білопольським райсудом сумської області за ст.ст.121ч.2,296ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнився 22.04.2008 року умовно-достроково на 3 роки 3 місяці 17 днів.

2)24.03.2009 Кролевецьким райсудом Сумської області за ст.187ч.1, 71 КК України до 6 років позбавлення волі. 21.06.2013 року звільнився умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 20 днів.

Засудженого 16.02.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. ст.15ч.3,152ч.1,296ч.4 , 70,71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.

Початок строку-21.08.2014 р.

Кінець строку-22.09.2017 р.

Залік за ст.72ч.5 КК України 6 міс.28 днів.

Відбув - 2 роки 10 місяців 15 днів, невідбутий строк 9 місяців 15 днів

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація виправної колонії і спостережної комісії внесли подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він відбув 3/4 частини призначеного судом строку покарання, характеризується позитивно, своїм відношенням до праці довів своє виправлення.

Засуджений та представник ХВК №43 подали заяви з проханням розглядати вказану справу у їх відсутність.

Явка цих осіб відповідно до ст.539 ч.4 КПК України не є обов*язковою.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, зазначаючи про те, що дотримання норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи є обов*язком засудженого, а надані матеріали справи не мають підтверджень тому, що він сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Суд заслухав прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши особисту справу засудженого ОСОБА_4 , вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 є передчасним і відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного:

Згідно ст.81ч.2 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`якшою" головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі. А добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи і так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Хоча ст.81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про його особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, однак висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Як встановлено судом, право на внесення подання на умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 виникло за відбуте ним не менше ? терміну покарання. На підставі цього, з урахуванням перерахунку строку відбуття покарання за ст.72ч.5 КК України в новій редакції, відразу ж після настання строку застосування пільги і було підготовлено подання на умовно-дострокове звільнення засудженого на такий тривалий термін, який станом на 26.10.2016 року становив 10 місяців 26 днів.

Вагомих підстав до умовно-дострокового звільнення засудженого на такий великий термін подання не містить і загалом є формальним.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений мав пасивну форму поведінки, що полягала в утриманні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Заохочувався два рази 24.08.2015 року з дня нагоди дня незалежності України та 05.02.2016 року за те, що на протязі листопада, грудня2015 року- січня 2016 року приймав участь в благоустрої колонії.

Однак, не дивлячись на ці два заохочення рішенням комісії виправної колонії від 11.05.2016 року ( витяг з протоколу №16 ( а.с.106 особової справи) зробила висновок про відмову в зміні умов тримання ОСОБА_4 або переведення до колонії мінімального рівня безпеки відповідно до ст.ст.100,101 КВК України у зв*язку з тим, що засуджений не стає на шлях виправлення. З рішенням ОСОБА_4 ознайомлений та згоден.

З лютого 2016 року на протязі тривалого часу ОСОБА_4 ніяким чином не проявив себе, що ще раз підтверджує твердження суду про те, що його поведінка є пасивним дотриманням режиму відбування покарання.

З характеристики від 13.07.2016 року ( а.с.108 особової справи) встановлено, що ОСОБА_5 працевлаштований на дільниці виготовлення товарів народного вжитку. З характеристики від 26.10.2016 року встановлено, що до основної роботи він ставиться сумлінно, проявляє ініціативу.

Таким чином, ОСОБА_4 працевлаштований. Однак доказів сумлінного відношення його до праці матеріали справи і особової справи не містять. Жодного разу він не заохочувався за виконання та перевиконання плану, прояв ініціативи, підвищення ділової кваліфікації, придбання спеціальності та таке інше.

Таким чином, на даний момент у суду немає доказів тому, що засуджений ОСОБА_4 своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення, а умовно-дострокове звільнення цього засудженого на даний момент на такий великий термін є передчасним.

При цьому суд враховує також особу ОСОБА_4 , якого суд двічі звільняв умовно-достроково на дуже великі терміни, однак жодного разу він не виправдав довіру суду і знову через дуже незначний час вчиняв нові злочини, які були пов*язані з спричиненням шкоди здоров`ю потерпілих.

Керуючись ст. 537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні подання адміністрації Харківській виправній колонії і спостережної комісії Індустріальної районної адміністрації Харківської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На Ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області протягом 7 діб.

Суддя: