АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/555/17 Справа № 201/6405/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2017 року, якою відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 30 млн. гривень із покладенням, у разі внесення застави, обов`язку цілодобово не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та носити електронний засіб контролю.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, оскільки судом не враховано фактичні обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України. Вказує на те, що слідчий суддя не врахував, що в клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_6 , перебуваючи в статусі свідка вчиняв спроби ухилятися від явки до органів досудового розслідування, а саме, тривалий час ухилявся від отримання повісток, а за отриманими його дружиною повістками про виклик до слідчого не з`являвся. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у завданні майнової шкоди в особливо великих розмірах у сумі 30 млн. грн. Звертає увагу на те, що в судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисники стверджували, що підозрюваний не може перебувати під вартою через стан свого здоров`я, не підтверджуючи даний факт жодним документом, що свідчить про намагання в подальшому переховуватися будь-яким чином від органу досудового розслідування, використовуючи дані про стан здоров`я.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 липня 2017 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого мешканя; цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду; носити електронний засіб контролю.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час досудового розслідування встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність ризиків, передбачених у п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, сховати, спотворити та знищити документи, що мають значення у кримінальному провадженні, однак прокурором не наведено жодних обґрунтованих обставин для обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б свідчили, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення чи перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, а отже вищенаведене свідчить про відсутність підстав для задоволення даного клопотання та обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В той же час, оцінуючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 добровільно з`явився до суду для розгляду клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу, що свідчить про відсутність намірів в подальшому переховуватися чи будь-яким іншим чином перешкоджати органу досудового розслідування, з урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_6 має тісні соціальні зв`язки, а також потребує належного медичного догляду в закладах охорони здоров`я, то до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків під час розслідування кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_6 ці вимоги закону були дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000533, внесеному до ЄРДР від 02 липня 2015 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

04 травня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.
05 травня 2017 року слідчий в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання зазначив, що 04 квітня 2013 року ОСОБА_6 було призначено на посаду директора ОКП «Електропережі-Південне» строком на один рік з укладанням контракту від 04 квітня 2013 року №135-1 та перебуваючи на посаді директора ОКП «Електропережі-Південне», відповідно до ст.ст. 6.1-6.5 статуту підприємства (затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради №497-19 від 28 грудня 2001 року, зареєстрованого виконкомом Дніпропетровської міської ради 21 січня 2002 року) здійснював виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, і є особою в розумінні п.1 примітки до статті 364 КК України, та зловживаючи своїм службовим становищем, ОСОБА_6 здійснив розтрату майна підприємства в особливо великих розмірах.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухав думку учасників процесу, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та відмовив у задоволенні клопотання, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 липня 2017 року, з зобов`язанням: з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого мешкання; цілодобово не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду; носити електронний засіб контролю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що підтверджується вагомими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини в кримінальному провадженні та враховуючи особистість підозрюваного, соціальні зв`язки та стан його здоров`я, вмотивовано дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, з чим також погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги прокурора в частині наявності ризиків, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення чи перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, самі по собі припущення наявності ризиків, які визначають необхідність в застосуванні виняткового виду запобіжного заходу за відсутності достатніх для цього доказів їх наявності за своїм характером порушують принцип презумпції невинуватості й за жодної підстави не можуть слугувати за правомірну обставину для позбавлення особи волі.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, суспільно небезпечні наслідки, які настали, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання його винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст. 177 КПК України, потребу позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії).
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія судді
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 липня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4