Справа №463/2073/16-к
Провадження №1-кп/463/62/17
В И Р О К
іменем України
03 серпня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Обава Мукачівського району Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє 11.05.2016 року Апеляційним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_5 17 квітня 2016 року близько 14.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, під вигаданим приводом, представившись знайомою родичів потерпілої ОСОБА_6 , шляхом обману, проникла в приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала майно потерпілої, а саме грошові кошти в сумі 587 грн. та шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 300 грн., після чого була викрита потерпілою ОСОБА_6 у крадіжці майна, яке відповідно переросло у відкрите викрадення майна (грабіж), та утримуючи викрадене майно, застосувала до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, що виразилося в тому, що ОСОБА_5 , силою відштовхнула потерпілу, яка стояла на милицях у дверях квартири, так, що та мало не впала та швидко покинула приміщення квартири, не звертаючи уваги на крики потерпілої, яка кричала їй у слід. Своїми діями заподіяла потерпілій матеріальну шкоду на суму 887 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_5 19 квітня 2016 року близько 15 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, під вигаданим приводом, представившись працівником Червоного Хреста, шляхом обману, проникла в приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) намагалася отримати грошові кошти потерпілої ОСОБА_7 в сумі 1600 грн., які остання мала намір їй передати, однак у зв`язку з виниклим конфліктом із сусідкою ОСОБА_8 , своїх злочинних намірів до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_5 21 квітня 2016 року близько 14.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, діючи з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення під вигаданим приводом, представившись працівником Червоного Хреста, шляхом обману, проникла в приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрала майно потерпілої ОСОБА_9 , а саме грошові кошти в сумі 5000 грн., після чого покинула місце події, завдавши потерпілій шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях свою вину визнала частково та пояснила, що 17.04.2016 року не вчиняла жодних протиправних дій, перебувала із своїм знайомим на квартирі у АДРЕСА_5 їй не відомо. 19.04.2016 року намагалася ввести в оману пенсіонерів для отримання від них грошових коштів. В квартиру потерпілої потрапила разом з нею, розповідаючи, що вона є працівником Червоного Хреста і має для неї грошову допомогу. Коли потерпіла пішла за посвідченням, вона також робила вигляд, що шукає посвідчення. Вхідні двері були відчинені. Коли потерпіла повернулася, та сказала, що їй потрібна буде решта із суми грошової допомоги, і потерпіла відкрила гаманець, де було орієнтовно 1600 грн., коли остання мала намір передати кошти, сусідка вчинила конфлікт, зайшла в приміщення, шарпала її за волосся, вирвала сумку. Тому вона відмовилася від продовження злочинних дій та вибігла на вулицю. 21.04.2016 року зайшла до іншої потерпілої, якій повідомила, що вона є працівником Червоного Хреста і має для пенсіонерів допомогу, жінка її впустила. Оскільки потрібно було дати решту з суми грошової допомоги, потерпіла відволіклася, і в той час вона звернула увагу на ящик, який лежав на підлозі, а в ньому був згорток, з якого було видно, що там багато купюр по 500 грн. Поки жінка щось шукала, вона таємно вийняла цей згорток, повідомила, що допомогу не може видати без документів, тому йде, бо поспішає, а пізніше повернеться і покинула приміщення. У скоєному щиро розкаюється.

Окрім часткового визнання обвинуваченою своєї вини, її винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

По епізоду, що мав місце 17.04.2016 року.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 даними в судовому засіданні про те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В день викрадення її майна, дату не пригадує, в квітні 2016 року, стояла в дверях квартири на милицях, чекала своїх родичів. До дверей підійшла обвинувачена, назвала себе ОСОБА_10 , яка прийшла від родички ОСОБА_11 , принесла грошову допомогу, та попросила пред`явити посвідчення. Коли вона зайшла в квартиру, на столі лежали грошові кошти в сумі близько 600 грн. та гаманець. ОСОБА_5 поклала свою сумку на стіл, після чого потерпіла побачила, що вона змітає туди гроші та гаманець та почала кричати. Обвинувачена різко відштовхнула її в дверях, так, що вона мало не впала, бо була на милицях, і втекла. Вона далі кричала, що викрали гроші, вийшла за нею, але нікого не було. Як на досудовому розслідуванні так і зараз ствердно впізнає обвинувачену як особу, яка відкрито викрала її майно по рисах обличчя, структурі тіла та по голосу. Підтвердила, що злочином їй завдано збитків на суму 887 грн.

Згідно з рапортом Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о від 17.04.2016 року (а.с.135) ОСОБА_6 повідомила правоохоронні органи про відкрите викрадення в цей день її майна та прикмети невідомої особи, яка вчинила протиправні дії.

В протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.04.2017 року (а.с.136) потерпіла повідомила, що невідома особа відкрито заволоділа її гаманцем чорного кольору та грошовими коштами.

Протоколом огляду місця події від 17.04.2016 року (а.с.137) встановлено, що опис приміщення відповідає опису квартири наданої потерпілою.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2016 року (а.с.139-142) потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу під № 4 ОСОБА_5 , як особу, яка відкрито викрала її грошові кошти. Обвинувачену впізнала по рисах обличчя, волоссі, зросту, голосу, тілобудові. Про такі ж обставини потерпіла повідомила і в судовому засіданні і ствердила, що особою, яка вчинила відкрите викрадення її майна є ОСОБА_5 .

Таким чином, оцінюючи показання потерпілої суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються наведеними об`єктивними письмовими доказами.

Показання обвинуваченої про відсутність її на місці події суд оцінює критично, та вважає, що такі дані з метою уникнути кримінальної відповідальності. Також критично суд оцінює показання свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що ОСОБА_5 є жінкою, з якою він підтримує близькі стосунки, і з 16.04.2016 року до 18.04.2016 року вони разом перебували у м. Львові на орендованій квартирі, остання з дому не виходила. З даного приводу слід звернути увагу, що свідок є близькою особою обвинуваченій і очевидно хоче допомогти їй уникнути покарання, також сумнівним є його покликання на конкретні дати, так як особа допитувалася через рік після події. Окрім того, такі показання обвинуваченої та свідка не підтверджуються будь-якими об`єктивними доказами у справі, а натомість спростовані наведеними вище доказами. .

Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, її дії по епізоду, що мав місце 17.04.2016 року, вірно кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

По епізоду, що мав місце 19.04.2016 року суд враховує наступне.

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України, однак така кваліфікація її дій не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Обвинувачена пояснила, що 19.04.2016 року мала намір шляхом обману заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , але такими не заволоділа з незалежних від неї причин. Втекла з місця події, залишивши там свою сумку.

Такі показання підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 19.04.2016 року в неї в гостях перебувала сусідка ОСОБА_7 , яка проживає вище поверхом. Прийшла обвинувачена, повідомила, що вона має допомогу для одиноких людей, поки та шукала пенсійне посвідчення, ні її ні потерпілої в квартирі вже не було. Вийшла на сходову клітку, почула шум, що там якість неприємності і викликала працівників поліції. Після цього, зі слів потерпілої довідалася, що обвинувачена хотіла заволодіти її грошима, але інша сусідка ОСОБА_8 вчинила скандал і вона втекла.

Свідок ОСОБА_14 показала, що зі слів сусідки ОСОБА_7 в квітні 2016 року невідома особа хотіла заволодіти її грошима, але сусідка ОСОБА_15 накинулася на неї, і та втекла, події відбувалися при вході в квартиру.

Із рапорту Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о від 19.04.2016 року (а.с.144) вбачається, що ОСОБА_13 повідомила про факт, що невідома жінка представляється працівником Червоного Хреста на вул. Личаківській, 4.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2016 року (а.с.145) потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 19.04.2016 року близько 15.00 год. невідома особа, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_6 під приводом отримання решти коштів шляхом обману та зловживання довірою заволоділа її грошовими коштами.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 19.04.2016 року (а.с.146-148) описане приміщення відповідає опису наведеному обвинуваченою та свідками, на столі виявлено жіночу сумку, яка на момент огляду була розстібнута.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2016 року (а.с.168-171) свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_5 як особу, яка була у будинку АДРЕСА_7 .

Суб`єктивна сторона грабежу, як і шахрайства, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10 відповідно до статті 190 КК шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Відтак, в результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 діючи саме шляхом обману, представившись працівником Червоного Хреста, та зловживання довірою потерпілої, пенсійного віку, яка мала намір отримати грошову допомогу, та добровільно передати кошти як решту з допомоги, тобто шляхом шахрайства по відношенню до останньої, використала довірчі стосунки та мала намір заволодіти її майном, однак своїх злочинних дій до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, а саме через конфлікт із сусідкою потерпілої.

Таким чином, по даному епізоду, що мав місце 19.04.2016 року, належить визнати ОСОБА_5 винуватою, однак дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

По епізоду, що мав місце 21.04.2016 року суд враховує наступне.

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст. 186 КК України, однак така кваліфікація її дій не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнала в судовому засіданні той факт, що шляхом обману представившись працівником Червоного Хреста проникла в помешкання потерпілої ОСОБА_9 для заволодіння її коштами шляхом шахрайства. Однак, поки та відволіклася і не спостерігала за її діями, таємно викрала кошти в сумі 5000 грн. та покинула приміщення, викрита не була.

Такі показання стверджуються і письмовими доказами. Так, згідно рапорту Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о від 21.04.2016 року (а.с.155) ОСОБА_9 повідомила про те, що на АДРЕСА_4 у неї виник конфлікт з невідомою особою.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.04.2016 року (а.с.156) потерпіла ОСОБА_9 вказала, що невідома особа в цей день шляхом вільного доступу викрала з її помешкання гроші в сумі 5000 грн.

При пред`явленні особи для впізнання потерпіла ОСОБА_9 вказала, що обвинувачена подібна на особу, яка заволоділа її коштами (а.с.162-165).

Таким чином, зібраними доказами встановлено, що обвинувачена таємно викрала майно потерпілої ОСОБА_9 , хоча таке відбулося і в присутності особи, але непомітно для останньої, що усвідомлювала і обвинувачена. Будь-яких фактичних даних, що ОСОБА_5 скоїла відкрите викрадення даного майна не встановлено, доказів цього не здобуто. Відтак, по даному епізоду, що мав місце 21.04.2016 року, належить визнати ОСОБА_5 винуватою, однак дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що є тяжкими злочинами та злочином середньої тяжкості; особу винної, яка раніше неодноразово судима, в тому числі за корисливі злочини проти власності, однак на шлях виправлення не стала та знову вчинила злочин, не працює, позитивні характеристики відсутні, шкода потерпілим не відшкодована; щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, у яких вона визнала свою винуватість, як обставини, які пом`якшують покарання; рецидив злочинів, вчинення злочинів щодо осіб похилого віку як обставини, які обтяжують покарання, та приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Крім цього, відносно ОСОБА_5 слід застосувати положення ст.70 КК України, оскільки встановлено, що після постановлення вироку від 11.05.2016 року Апеляційним судом Тернопільської області, ОСОБА_5 винна в іншому злочині вчиненому нею до постановлення даного вироку. Відтак, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України підсудній слід призначити покарання за сукупністю вказаних злочинів. Підстав для зарахування попередньо призначеного покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України не має, оскільки покарання не відбуте.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

- за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі,

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 11.05.2016 року, більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного утримання під вартою з 21 квітня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення утримання у слідчому ізоляторі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ст. 72 КК України за період з 21 квітня 2016 року до 20 червня 2017 року включно.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1