АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підозрюваного ОСОБА_10

слідчого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА :
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 25 вересня 2017 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурор довів існування наступних ризиків, а саме переховування від органів досудового розслідування та (або) суду, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Вирішуючи питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд врахував тяжкість вчиненого злочину, наявність обгрунтованої підозри, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також ризики, наведені стороною обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22:00 до 07:00 годин з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В обґрунтування вимог скарг апелянти вказують на те, що суд належним чином не врахував відсутність підстав та ризиків, передбачених КПК України, а ті, що зазначені в клопотанні, є безпідставними, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має сім`ю, позитивно характеризується за місцем проживання, навчається у вищому навчальному закладі, а також те, що прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Також вказують на численні порушення та невідповідності, допущені органом досудового розслідування під час складання документів та протоколів, і вважають, що підозра, пред`явлена ОСОБА_10 , жодним чином не обгрунтована і не доведена.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційних скаргах та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів вбачається що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема протоколами допитів потерпілого, свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколами обшуку, висновком судово-медичної експертизи. Таким чином, доводи захисту щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих підозрюваному злочинів не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існують обґрунтовані ризики переховування підозрюваного від суду за скоєння тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а також, що підозрюваний знаходячись на свободі може вчинити новий злочин та ухилитися від слідства, та незаконно впливати на потерпілого та свідків, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.

Що стосується посилання апелянтів на те, що органом досудового розслідування їх підзахисному були невірно інкриміновані вищевказані кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Доводи ж апелянтів про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 , колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначені в апеляції підстави були враховані судом під час вирішення питання про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, однак вони не вплинули на правильність висновків суду, тому що ризики, зазначені в ухвалі суду, є реальними, і запобігти їхньому уникненню, окрім як застосуванням найбільш суворого запобіжного заходу неможливо, а тому судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4