Справа № 292/58/16-к
Провадження № 1-кс/273/84/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про відвід судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000103 від 23.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
06.06.2017 року до Баранівського районного суду Житомирської області звернувся адвокат ОСОБА_4 з заявою про відвід судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 .
У вказаній вище заяві про відвід судді ОСОБА_4 зазначає, що в провадженні суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України. Головуючою суддею у вказаному провадженні є ОСОБА_6 . Вказує, що в період з 09.04.2004 року по 06.07.2015 року він проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та з 2013 році перебував у складі Новоград-Волинського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції. На посаді заступника начальника вказаного відділу працював ОСОБА_6 , який є чоловіком судді ОСОБА_6 . За період служби між ним та ОСОБА_6 виникали непорозуміння та конфлікти по службі внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. Вважає, що вказана обставина викликає сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 та вважає, що вона не вправі продовжувати розгляд даного кримінального провадження, а тому, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України заявив їй відвід.
ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_6 підтримав та просив її задовольнити. Додатково пояснив, що суддею ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України неодноразово допускалися порушення, а саме відмовлено у допиті свідка в режимі відеоконференції, змінений порядок дослідження доказів та неналежним чином встановлені повноваження представника потерпілого СТОВ «Мартинівське» ОСОБА_9 .
Прокурор в судовому засіданні проти заяви заперечував, посилаючись на те, що заява безпідставна і не містить обґрунтувань.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заяву свого захисника ОСОБА_4 , вказав, що суддя ОСОБА_10 є неупередженою при розгляді кримінального провадження. Просив заяву задовольнити.
Представник потерпілого СТОВ «Мартинівське» в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлений відвід судді ОСОБА_6 не підтримує та просить розглядати відвід без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій вказав, що підтримує заяву захисника ОСОБА_4 та просить її розглядати без його участі.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій вказав, що підтримує заяву захисника ОСОБА_4 та просить її розглядати без його участі.
Особа, якій заявлено відвід суддя Баранівського районного суду ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причину неявки, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним. Її неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.
Заслухавши думку заявника, прокурора та обвинуваченого, дослідивши заяву про відвід головуючої судді та додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що заява адвоката про відвід судді не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і підлягає застосуванню.

Частина 1 статті 6 Конвенції визначила, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні від 10 грудня 2009 р., у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

ЄСПЛ у зазначеному рішенні нагадав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Статтею 75 КПК України передбачено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Зокрема, пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Згідно ч. 4, 5 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Заява про відвід повинна бути мотивована, а відтак має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно з ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Відповідно до ст. 321 КПК України, виключно головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Суд вважає необґрунтованими доводи заявника про сумніви у неупередженості і об`єктивності судді ОСОБА_6 , а саме те, що у нього відбувся конфлікт у 2013 році з робочих питань з чоловіком судді ОСОБА_6 , оскільки не вбачається будь-яких обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді при розгляді кримінального провадження.

Як вбачається з заявленого відводу, адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично не згодний з процесуальною діяльністю судді, а саме з відмовою у допиті свідка в режимі відеоконференції, зміною порядку дослідження доказів та неналежним чином встановленні повноважень представника потерпілого СТОВ «Мартинівське» ОСОБА_9 .
З`ясовуючи сутність тверджень заявника щодо обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді у даній справі, суд констатує, що заявник фактично оскаржує процесуальні дії судді, яким суд першої інстанції не вправі надавати оцінку. З контекстного аналізу статей глави 31 КПК України вбачається, що встановлення порушень вимог кримінального процесуального закону відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції.

Разом з цим наведенні заявником обставини можуть слугувати аргументом під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції за результатом ухвалення судового рішення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Барановського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000103 від 23.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, з заявлених ним підстав, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.81, 369-372, 392 КПК України, суд

УХВАЛ ИВ:
Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючої судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000103 від 23.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1