Справа № 504/825/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 4 в смт. Доброслав кримінальне провадження № 0000413 від 29 грудня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, громадянина України, українця за національністю, з повною вищою освітою, одруженого, помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи-начальник фінансово- економічної служби військової частини НОМЕР_1 , майора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК України,

встановив:
Наказом Міністра оборони України від 23.06.2007 №597 курсанту військового інституту Київського національного університету імені Т.Г. Шевченко ОСОБА_5 присвоєно військове звання лейтенант. Цим же наказом лейтенант ОСОБА_5 призначений на посаду начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_5 проходив військову службу на керівних посадах фінансово-економічних служб військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 .
З 17.06.2013 року майор ОСОБА_5 проходить військову службу на посаді помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування частини за штатом військового часу - польова пошта НОМЕР_4 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом ЗС України та проходячи її на посаді помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 повинен діяти в інтересах служби відповідно до вимог чинного законодавства та у своїй діяльності повинен керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 82, 83, 84, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.3.1.9., 3.2.21. «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16.07.1997 року, п.п.1.10., 2.2.3. п.3.3.1п. 3.3.4., п.5.10. п.8.1.17., п.8.1.18, п.8.1.12., п.9.1., 9.7. Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 590 від 12.11.2010 року, які вимагають від останнього - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; організувати і вести фінансове господарство військової частини згідно з вимогами законодавства України, здійснювати керівництво діяльністю фінансово-економічної служби та забезпечувати раціональний та ефективний розподіл посадових обов`язків між її працівниками; своєчасно задовольняти особовий склад частини грошовим забезпеченням (заробітною платою) та іншими виплатами, передбаченими чинним законодавством України; дотримуватися фінансової дисципліни; ощадливо ставитися до державних коштів; підписувати другим підписом заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, роздавальні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особисто здійснювати керівництво і контроль за діяльністю посадових осіб фінансового органу і організовувати їх спеціальну підготовку; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; своєчасно та достовірно робити розрахунки, здійснювати постійний контроль заправильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів; дозволяти у межах наданих прав і затверджених сум видачу підзвітних сум і авансів, а також затверджувати авансові звіти та видаткові документи; проводити правильне та своєчасне складання детальних розрахунків та розрахунків, які обгрунтовують показники видатків, здійснювати перевірку роздавальних відомостей щодо арифметичних підрахунків та правильності встановлення посадових окладів згідно з посадами та тарифними розрядами, після чого візувати своїм підписом.
Таким чином, ОСОБА_5 , проходячи військову службу на посаді помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи-начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, а відтак за займаною посадою є військовою службовою особою.
Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, посадові оклади особам офіцерського складу виплачуються за займаними посадами в розмірах, передбачених у штаті військової частини. Особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, призначеним на посади, що підлягають комплектуванню відповідною категорією військовослужбовців, посадові оклади виплачуються залежно від займаних посад і тарифних розрядів. Тарифні розряди за посадами осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом передбачаються у штаті військової частини. При цьому в штаті військової частини тарифний розряд зазначених категорій військовослужбовців для встановлення окладу позначається дробом у чисельнику.
У військовій частині НОМЕР_1 розмір посадових окладів особового складу частини закріплений штатно-посадовою книгою.
Проте, майор ОСОБА_5 , діючи з необережністю, тобто непередбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння(дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч інтересамслужби, в порушення наведених вище вимог закону внаслідок недбалогоставлення до виконання службових обов`язків, неналежним чином виконавши дії,які входять в коло його службових обов`язків, порушивши встановлений порядокздійснення військовими командирами (начальниками) своїх функцій, напорушення п.п.4.1, 4.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпеченнявійськовослужбовцям, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008 року, у жовтні, листопаді, грудні 2014 року здійснив нарахування та виплату грошового забезпечення «53» військовослужбовцям за необґрунтовано більшими посадовими окладами, ніж передбачено в штаті частини, що призвело до необґрунтованих виплат державних коштів у розмірі 50720,55 грн.
В жовтні 2014 року «7» військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 згідно роздавальної відомості №265 за видатковим касовим ордером №93 від 31.10.2014 року видано на руки з каси грошове забезпечення за жовтень 2014 року готівкою.
Продовжуючи недбало виконувати обов`язки військової служби майор ОСОБА_5 , діючи з необережністю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч інтересам служби, в порушення наведених вище вимог закону внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, неналежним чином виконавши дії, які входять в коло його службових обов`язків, порушивши встановлений порядок здійснення військовими командирами (начальниками) своїх функцій, на порушення п. 8.1.17. Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 № 590, у листопаді 2014 року безпідставно, повторно зарахував «7» військовослужбовцям грошове забезпечення за жовтень 2014 року на їх особисті карткові рахунки, що призвело до необгрунтованих виплат державних коштів у розмірі - 19678,01 грн.
Крім того, в жовтні 2014 року «73» військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 згідно роздавальних відомостей №264, №265, №266 за видатковими касовими ордерами №№92-94 від 31.10.2014 видано на руки з каси аванс з грошового забезпечення за жовтень 2014 року.
Проте, майор ОСОБА_5 , діючи з необережністю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч інтересам служби, в порушення наведених вище вимог закону внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, неналежним чином виконавши дії, які входять в коло його службових обов`язків, порушивши встановлений порядок здійснення військовими командирами (начальниками) своїх функцій, на порушення п. 8.1.17. Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 № 590, у листопаді, грудні 2014 року безпідставно не здійснив утримання авансу з грошового забезпечення «73» військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , виданого у жовтні 2014 року на руки з каси, що призвело до необгрунтованих виплат державних коштів у розмірі - 54578,00 грн.
У березні-червні 2014 року особовий склад офіцерів, прапорщиків та військовослужбовців за контрактом військової частини НОМЕР_1 перебував на польових зборах у польовому виході до АДРЕСА_3 (військової частини НОМЕР_5 ), де забезпечувались харчуванням за рахунок держави.
Відповідно до п.3 наказу Міністра оборони України від 03.09.2002 року №301 «Про встановлення розмірів польових виплат військовослужбовцям військових частин Збройних Сил України», військовослужбовцям, які забезпечуються харчуванням за рахунок держави, за дні, коли вони забезпечуються харчуванням за рахунок держави, польові не виплачуються.
Проте, майор ОСОБА_5 , діючи з необережністю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч інтересам служби, в порушення наведених вище вимог закону внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, неналежним чином виконавши дії, які входять в коло його службових обов`язків, порушивши встановлений порядок здійснення військовими командирами (начальниками) своїх функцій, на порушення п.3 наказу Міністра оборони України від 03.09.2002 №301 «Про встановлення розмірів польових виплат військовослужбовцям військових частин Збройних Сил України», в грудні 2014 року безпідставно зарахував грошові кошти в якості польових виплат на зарплатні картки «130» військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за час коли вони перебували у польовому виході та харчувались за рахунок держави, що призвело до необгрунтованих виплат державних коштів у розмірі - 137608,00 грн.
Відповідно до п.8 наказу Міністра оборони України від 14.04.2014 №240 «Про Бюджетну політику Міністерства оборони України на 2014 рік», грошове забезпечення у вигляді премії особам рядового, сержантського та старшинського складу виплачується щомісячно з розрахунку 125 відсотків посадового окладу, а іншим військовослужбовцям - 90 відсотків посадового окладу.
Проте, майор ОСОБА_5 , діючи з необережністю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч інтересам служби, в порушення наведених вище вимог закону внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків, неналежним чином виконавши дії, які входять в коло його службових обов`язків, порушивши встановлений порядок здійснення військовими командирами (начальниками) своїх функцій, на порушення п.8 наказу Міністра оборони України від 14.04.2014 №240 «Про Бюджетну політику Міністерства оборони України на 2014 рік», в грудні 2014 року безпідставно зарахував грошові кошти в якості премії на зарплатні картки «83» військовослужбовцям в розмірі 125 відсотків від посадового окладу, замість передбачених 90 відсотків від посадового окладу, що призвело до необгрунтованих виплат державних коштів у розмірі - 23638,76 грн.
Загалом допущені ОСОБА_5 порушення призвели до необгрунтованої виплати та грошової переплати (безпідставної виплати) державних коштів на суму 286223,32 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч дві двадцять три гривні тридцять дві копійки), що згідно висновку експерта від 01.03.2017 №150Е заподіяло істотну шкоду у виді матеріальних збитків, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.425 КК України, тобто недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду.

13 березня 2017 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_4 , якому на підставі ст.ст.36,37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000413 від 13.03.2017 року та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.425 КК України.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_5 беззастережно у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.425 КК України, згідно до обвинувального акта від 29.12.2016 року.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 узгодили міру покарання обвинуваченому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.425 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст.58 КК України у вигляді службового обмеження строком 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десять) відсотків із суми його грошового забезпечення протягом вказаного строку.

На час відбування цього покарання ОСОБА_5 не може бути підвищеним за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.425 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1 ст.425 КК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 вказував, що вище зазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.
Також, обвинувачений ОСОБА_5 зрозумів, роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України. Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Також ним було заявлено цивільний позов, який було уточнено в судовому засіданні в частині стягнення судових витрат.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Уточнений цивільний позов Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування завданих збитків державі вчиненим кримінальним правопорушенням у розмірі 17083 грн. 18 коп. визнав у повному обсязі.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам відповідно до ст.469 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як пом`якшувальною покарання обвинуваченомуОСОБА_5 обставиною, згідно ст.66 КК України, суд враховує те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин покарання обвинуваченомуОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки її умови не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченою ч.1 ст.425 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, судові витрати на залучення експерта на проведення судово-економічної експертизи, підтверджені документально в розмірі 11 005 грн., тому підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Уточнений цивільний позовВійськової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування завданих збитків державі вчиненим кримінальним правопорушенням у розмірі 17083 грн. 18 коп., визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 та підтверджується документально, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 124, 129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 8, 22, 26, 124, 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд,

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 березня 2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 тапрокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України майором юстиції ОСОБА_4 за кримінальним провадженням № 0000413 від 29 грудня 2016 року, справа № 504/825/17, провадження № 1-кп/504/241/17.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.425 КК України, та призначити ОСОБА_5 , міру покарання у вигляді службового обмеження строком 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десять) відсотків із суми його грошового забезпечення протягом вказаного строку.

На час відбування цього покарання ОСОБА_5 не може бути підвищеним за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати на залучення експерта на проведення судово-економічної експертизи в розмірі 11 005 (одинадцять тисяч п`ять) грн. на користь держави.

Уточнений цивільний позов Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування завданих збитків державі вчиненим кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 (, р/р НОМЕР_6 в ГУДКУ у Одеській області, МФО 828011), грошові кошти в розмірі 17083 (сімнадцять тисяч вісімдесят три) грн. 18 коп.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1