справа №176/192/17
провадження №1-в/176/39/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, яке надійшло від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 12.11.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі 9 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 25.01.2010 року по 27.01.2011 року,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 12.11.2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі 9 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Початок строку відбування покарання 25.01.2010 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням зарахування строку попереднього ув`язнення 22.01.2018 року.
За вх. 1223/17 від 09.02.2017 р до суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_3 ,в якому просить замінити невідбуту частину призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`який вид покарання у вигляді обмеження волі, з посиланням на ст. 82 КК України. В обґрунтування посилається на те, що розкаявся, відбув більше трьох четвертей призначеного покарання, приймав участь в соціально-виховних заходах, в господарському обслуговуванні колонії, працював в промисловій зоні по виготовленню сітки рабиці та отримав заохочення. Також, що мав 12 стягнень, які вважає вчинив під впливом осіб, схильних до порушення.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, на обґрунтування посилався на обставини, що викладені в клопотанні, сторонній вплив на вчинення ним порушень утримання в установі пояснив тим, що коли інші засудженні відмовлялись від виходу на працю та лишались лежати на ліжку, то він теж не міг не відмовитись і не виходив в стрій, коли мати при побаченні передала йому sim-картку, то він зберігав її в поясі штанів, щоб час від часу дізнаватись про стан її здоров`я.
Заслухав засудженого, представника Жовтоводської ВК №26, який підтримав клопотання засудженого, думку прокурора, який вважав, що вже досягнута мета виправлення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, в межах строків встановлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання, та не може перевищувати не відбутого строку покарання призначеного вироком.
Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 утримувався з 29.01.2010 року в Днпропетровському СІ, де характеризувався негативно, працевлаштований не був, заохочень не мав, мав 7 стягнень.

З 14.02.2011 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК №26. З цього часу мав ще 13 стягнень, з яких 3 стягнень були за суттєві порушення режиму перебування в установі та за які був підданий до сурових стягнень у вигляді тримання в ДІЗО за вилучені заборонені речіта за злісне невиконання вимог адміністрації. За цей час мав лише одне заохочення від 25.10.2011 року. Однак останнє стягнення у цей період мав за не сумлінне ставлення до своїх обов`язків у виробничій зоні ЖВК № 26 у вигляді догани, накладене 13.09.2015 року.

Згідно довідок про відношення до праці та отриманий заробіток, даних характеристики станом на 26.01.2016 року на виробництві установи працевлаштований не був, виконував роботи з благоустрою установи, отримував заробіток з червня 2015 року, однак при цьому норм виробітку не мав, згідно даних станом на 01.07.2016 року працевлаштований в бригаді №190 по виготовленню сітки рабиці, тобто з цього часу з погодинною нормою праці.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_3 лише останній час за постановою начальника установи від 10.08.2016 року з цього часу переведений до дільниці соціальної реабілітації, тобто майже як півроку змінив свою характеристику на позитивну, отримав 2 заохочення від 11.05.2016 року та від 17.01.2017 року, як вбачається останнє менш ніж за місяць перед зверненням із клопотанням.

Але у співвідношенні з поведінкою ОСОБА_3 на протязі усього періоду відбування покарання, яка була незмінно негативною, іноді залучався до праці, правила внутрішнього розпорядку неодноразово порушував, у тому числі вчиняв злісні правопорушення, у зв`язку з чим мав усього 20 стягнень протягом періоду відбування починаючи з 2010 року та до кінця 2015 року, у тому числі суворі у вигляді тримання в ДІЗО, суд вважає, що така поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання не доводить достатньою мірою та не дає підстави рахувати, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення та довів своє виправлення.
Посилання засудженого ОСОБА_3 , що він допустив і вчинив порушення правил утримання в установі під впливом інших засуджених не є слушними, не виправдовують та не звільняють від відповідальності, правомірність накладення стягнень підтверджується матеріалами особової справи про їх накладання, вони не були оскаржені та скасовані, цими матеріалами спростовується та підтверджується, що ці правопорушення допускав і вчиняв умисно, на це вказують його особисті поясненнями та інше, засуджений має відповідально нести і виконувати обв`язки під час відбування покарання.

До того, ОСОБА_3 неодноразово розглядався на адміністративній комісії відповідно до ст. 101 КВК України - 13.08.2014 року та 21.08.2015 року, а також 26.01.2016 року відповідно до ст. 82 КК України, та йому було відмовлено у внесенні поданні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, який ще не став на шлях виправлення.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Про це Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що при цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Таким чином, відбуття обмовленої певної частини покарання та отримання заохочення перед звернення з клопотання не можуть бути прийняті судом та не являються достатньою підставою.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 за час відбування покарання мав 20 стягнень, у тому числі за злісні порушення режиму відбування покарання шляхом накладання суворих стягнень у вигляді тримання в ДІЗО, до роботи ставився не завжди відповідально, норми виробітку не виконував, переважно характеризувався негативно, майже за півроку до звернення з даним клопотанням змінив поведінку, саме за цей час мав усього 3 заохочення та переведений до дільниці соціалізації реабілітації, останнє заохочення, на яке посилається, застосоване менш як за місяць до зверненням з клопотанням, лише за цей останній період змінив свою поведінку, то суд вважає не доведеною поведінку засудженого, яка б вказувала, що не тільки змінився, а й став на шлях виправлення, та приходить до висновку, що застосуваннядо ОСОБА_3 на цей час заміни не відбутої частини покарання більш м`яким буде передчасним.
До того, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_3 ,який являється засуджений і відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти власності, поєднаний з посяганням на життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку і вважає, що обставини, які наведені вище, у їх сукупності не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що дійсно став на шлях виправлення та не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя :