справа №619/4456/16-к
провадження №1-кп/619/397/16
ВИРОК
іменем України
27 грудня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченоїОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002458 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Городка Яловенського району Молдови, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму: -30 квітня 2013 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.164 КК України до штрафу у розмірі 1700 гривень; -10 листопада 2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.164 КК України до громадських робіт на строк 120 годин;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

встановив
Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт. Будучи ознайомленим під розпис з вироком суду, порядком та умовами відбування покарання, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, в разі ухилення від відбування покарання, та, отримавши 29 лютого 2016 року направлення до Дергачівської міської ради Харківської області, згідно якого вона повинна приступити до відпрацювання покладених на неї судом обов`язків у вигляді громадських робіт з 01.03.2016, діючи умисно, з метою ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, всупереч вироку суду, не приступила до відпрацювання громадських робіт в установлений строк. Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 17 листопада 2016 року ОСОБА_4 , отримавши направлення до Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області, згідно якого вона повинна приступити до відпрацювання покладених на неї судом обов`язків у вигляді громадських робіт з 18 листопада 2016 року, діючи умисно, з метою ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, всупереч вироку суду, не приступила до відпрацювання громадських робіт в установлений строк.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиросердно розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують її особу.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченою не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , які виразилися в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Суд враховує щире каяття обвинуваченої, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує її покарання.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення покарання суд дійшов наступного.

Частиною 2 ст.389 КК України передбачено, що ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Також, ч.3 ст.61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Згідно встановлених судом даних, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , остання має на утримані малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вищевказане свідчить, що покарання у виді арешту чи обмеження волі обвинуваченій ОСОБА_4 не може бути призначено у зв`язку з перебуванням на утриманні останньої малолітньої дитини.
Відповідно до ч.1 ст.74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання, у випадках коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Судом не встановлено підстав для закриття провадження у справі чи звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.
Таким чином, суд дійшов висновку про засудження ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України без призначення покарання на підставі ст.ст.60 ч.3, 61 ч.3, 74 ч.1 КК України.
При цьому суд зазначає, що відповідно до положень ст.ст.71,72 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, призначене вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року за ч.2 ст.164 КК України, підлягає самостійному виконанню.
З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, без призначення покарання на підставі ст.ст.60 ч.3, 61 ч.3, 74 ч.1 КК України.

Покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, призначене ОСОБА_4 вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року за ч.2 ст.164 КК України, - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1