Справа № 755/5562/15-к
В И Р О К
іменем України
"13" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження унесене до Єдиного реєструдосудових розслідувань № 000679 від 16.01.2015рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, освіта середня, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Києва, громадянин України, українець, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шпитьки, Києво-Святошинського району. Київської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_4 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 15 січня2015 року приблизно 18 годині 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_12 , знаходячись біля готелю «Турист» по вулиці Р. Окіпної, 2 в м. Києві, вступив в попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_13 та ОСОБА_11 на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_11 почали переслідувати неповнолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які рухались в напрямку моста Патону в м. Києві по Русанівській Набережній, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно потерпілих.
В подальшому ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 перебуваючи поруч із мостом Патона, наздогнали неповнолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Згідно розподілених ролей ОСОБА_11 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_16 , та штовхнувши його в плече, зупинив. В цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , також підійшли до потерпілих. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 , демонструючи предмет, схожий на пістолет, направив його в бік потерпілих, погрожуючи тим самим застосувати насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих. В той час, коли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , не припиняючи дій ОСОБА_13 , перегороджували потерпілим шлях, ОСОБА_13 наказав потерпілим віддати мобільні телефони. Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 сприйняли вказані погрози, як реальну загрозу своєму життю. Подолавши таким чином волю до опору потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заволоділи майном потерпілих, а саме мобільним телефоном «Нокіа 130 ds», вартістю 500 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, що належить ОСОБА_17 , мобільним телефоном «LG», вартістю 1300 гривень, що належить ОСОБА_18 та мобільним телефоном «TNL», вартістю 4500 гривень, що належить ОСОБА_19 .

Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_17 , матеріальної шкоди на суму 500 гривень, ОСОБА_19 на суму 4500 гривень, ОСОБА_18 на суму 1300 гривень.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину визнав та повідомив, що15.01.2015 року вдень він домовився зустрітись із ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Із ОСОБА_20 зустрілись на метро «Арсенальна» та поїхали на метро «Лівобережна» де їх чекав ОСОБА_22 . Потім вонигуляли та в районі готелю «Турист» помітили трьох неповнолітніх хлопців. Вони в трьох йшли в напрямку набережної, а дані хлопці йшли перед ними. В цей час хтось із них запропонував відібрати мобільні телефони, на що всі погодились. Підходячи до мосту ОСОБА_23 вони почали підходити до хлопців, а саме ОСОБА_22 побіг перший та обігнав хлопців, та вони зупинились. Він із ОСОБА_24 також підійшли до них та стали поруч із ними. Хтось із них сказав іти під міст та хлопці послухались і пішли. Потім вони сказали, щоб хлопці віддали свої мобільні телефони. Спочатку хлопці не хотіли віддавати та просили не забирати телефони. У ОСОБА_25 в руках була запальничка у вигляді пістолета, яку він раніше бачив у нього. Хлопці віддали телефони. ОСОБА_12 пішов перший, потім вони бігли.

Наступного дня 16.01.2015 він із ОСОБА_20 поїхали продавати мобільні телефони,але їх затримали працівники міліції та доставили до ОСОБА_26 .

Так, допитаний, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину визнав та повідомив, що 15.01.2015 року приблизно о 16 год.40хв на метро «Арсенальна» він зустрівся з ОСОБА_12 . Вони поїхали на м.«Лівобережна» де зустрілись з ОСОБА_11 . Після чого вони прогулялись та пішли в напрямок Набережної. По дорозі помітили трьох хлопців неповнолітніх, які також ішли в напрямку набережної до мосту. Вони далі почали йти та в цей час у нього при собі була запальничка у вигляді пістолета яка була в несправному стані. Потім коли вони продовжували йти, а попереду йшли троє хлопців, виникла ідея забрати мобільні телефони на, що всі погодилися. Коли хлопці знаходились в кінці мосту по дорозі то ОСОБА_11 обійшов і зупинив хлопців. Потім вони з ОСОБА_12 підійшли завели хлопців під міст. Хлопцям наказали віддати телефони, в цей час, він дістав предмет схожий на пістолет (запальничка) та погрожуючи хлопцям предметом наказали їм віддати мобільні телефони. Хлопці віддали телефони. ОСОБА_12 пішов перший, потім вони бігли.

16.01.2015 року він ОСОБА_27 та домовивсяпоїхати на радіо ринок «Караваєві дачі», де продали телефон, але їх затримали працівники міліції та доставили до ОСОБА_26 .

Так, допитаний, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 пояснив суду, що свою вину визнає частково, та повідомив суду: 15.01.2015 він домовився зустрітись із ОСОБА_28 та ОСОБА_20 на ст. метро «Лівобережна». Потім вони пішли прогулятись. Коли вони пішли в напрямку Набережної, то він помітив трьох неповнолітніх хлопців, які йшли перед ними. Коли вони йшли то під час розмови хтось із хлопців запропонував забрати у неповнолітніх хлопців мобільні телефони. Він нічого не говорячи пішов далі із хлопцями. Коли вони підійшли до мосту то подивились куди саме підуть хлопці, а коли вони звернули в напрямку, щоб іти під міст, то хтось з хлопців, сказав, щоб він обігнав хлопців та зупинив їх. Він обігнав хлопців, та зачепив когось із хлопців плечем та став перед ними. Тоді ОСОБА_29 та ОСОБА_30 підійшли до них та всі пішли під міст, він знаходився на відстані 2 метри тому не чув, що хто говорить. Потім всі пішли під міст, та він пішов за ними. Під мостом він також став подалі від них, та що ОСОБА_29 та ОСОБА_30 говорили хлопцям він не чув. Неповнолітні дістали телефони та забрали звідти свої сім-карти і віддали телефони ОСОБА_29 та ОСОБА_31 . Потім вони пішли в напрямку Набережної, як вони йшли до цього місця. Мобільний телефон він не в кого з потерпілих хлопців не забирав. Про те що ОСОБА_32 буде погрожувати запальничкою у вигляді пістолета, йому було невідомо. Про такі свої дії ОСОБА_32 не повідомляв.

Вказані показання обвинуваченого суд визнає допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України та належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, щодо показань в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності, або ж відсутності у його діях складу злочинів, підстав та способу їх вчинення, то суд вважає за необхідне надати їм оцінку після аналізу усіх доказів у провадженні в сукупності.

Адже, згідно положень ст. 22 КПК України , кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом . Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зокрема, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про необхідність давати правдиві показання потерпілий ОСОБА_15 надав суду показання в яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його, часу, місця, способу вчинення, зокрема зазначив, що 15.01.2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин на житловому масиві «Березняки» в м. Києві, а саме на громадській зупинці біля ринку по вул. Серафімовича, зустрівся зі своїми товаришами на прізвище ОСОБА_33 та ОСОБА_34 . В подальшому всі разом на громадському транспорті приїхали до кафе «Макдональдс», яке розташоване біля станції метро «Лівобережна» в м. Києві. В даному кафе відпочивали на протязі приблизно години. Після чого, всі разом зайшли до магазину «Ельдорадо». та пішки направилися по вул. Русанівській Набережній в м. Києві до місць своїх проживання. Приблизно о 18 годині 20 хвилин в той час коли вони проходили під мостом ім. Паном а в м. Києві, а саме ОСОБА_35 йшов попереду, а він та ОСОБА_36 позаду, тобто останній був від нього з лівої сторони. В цей час зі сторони ОСОБА_37 позаду них вибіг невідомий чоловік.Даний хлопець, своїм плечем задів ОСОБА_38 і нічого не пояснюючи їм та ОСОБА_39 відразу схопив ОСОБА_40 своїми руками за куртку, в яку був одягнений ОСОБА_41 і почав тягнути. В цей час до них, по заду також підійшли двоє невідомих хлопців, і почали вести за ОСОБА_34 , при цьому повідомляли, щоб вони йшли за ними. Він дуже злякався. В подальшому вищевказані хлопці, почалиїм погрожувати, та наказали віддати мобільні телефони. При цьому один хлопець тримав у своїй правій руці предмет схожий на пістолет, який він сприймав як справжню зброю. В цей час вищевказані особи стояли поряд з ними на відстані приблизно 50-70 см., при цьому один з хлопців, а саме третій стояв у стороні на відстані приблизно 3-4 метри, але останній всі дії та вимоги перших двох осіб чув та бачив. В подальшому вони дістали всі свої мобільні телефони, попросили, щоб хлопці не забирали з них сім карти. Вони віддали даним хлопцям, свої мобільні телефони другому хлопцю. Він віддав свій мобільний телефон марки «LG Е440», чорного кольору, вартістю 1300 гривень, хлопцю, який стояв навпроти нього. Хлопці діяли злагоджено, їх дії було сплановано, один одного вони бачили добре.

Забравши телефони, вищевказані особи всі разом побігли в напрямок станції метро «Лівобережна» в м. Києві. Вони в свою чергу звернулись за допомогою до перехожого та викликали міліцію.

Будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про необхідність давати правдиві показання потерпілий ОСОБА_14 надав суду показання в яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його, часу, місця, способу вчинення, зокрема зазначив, що15 січня 2015 року він приблизно о 16 годині 00 хвилин біля ринку «Березняки» він зустрівся із своїм друзями ОСОБА_42 та ОСОБА_43 та вони направились до станції метро «Лівобережна» на автобусі. Приїхавши до ОСОБА_44 вони пішли в ресторан швидкого харчування де перекусили та потім пішли до магазину «Єльдорадо». Приблизно о 18.00 годині вони вирішили піти пішки в напрямку Русанівської набережної. Коли вони проходили під мостом ОСОБА_23 , а саме вже майже пройшли його то до ОСОБА_38 , який йшов попереду на відстані приблизно 1-1,5 метра підійшов хлопець, який обігнав нас та штовхнув ОСОБА_40 плечем. В цей час до них з лівої сторони підійшов іще один хлопець, та ззаду підійшов іще один хлопець який також. Потім хлопець у якого був пістолет, наказав, щоб вони пішли під міст, оскільки він злякався та розумів, що у нього руках зброя, та вони пішли під міст. Коли вони зайшли під міст хлопець який тримав пістолет в руках наказав віддати мобільні телефони, та почав погрожувати.Вони почали діставати з кишень телефони. ОСОБА_45 попросив хлопців віддати хоча б сім-картки, та коли вони зайшли далі під міст ОСОБА_45 та ОСОБА_41 самі діставали свої сім- карт з телефонів, а йому сім-карту віддав хлопець, якому він віддав телефон. Потім хлопці віддали свої телефони. А нападники розвернулись та пішли в напрямку ЛІвобережної. Вони також почали йти та по дорозі зустріли чоловіка якого викликати працівників міліції.Згодом в міліції він упізнав хлопців, як з`ясувалось це були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .Хлопці діяли злагоджено, їх дії було сплановано, один одного вони бачили добре.

Будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про необхідність давати правдиві показання потерпілий ОСОБА_16 надав суду показання в яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його, часу, місця, способу вчинення, зокрема зазначив, що15.01.2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин на житловому масиві «Березняки» в м. Києві, біля ринку по вул. Серафімовича, він зустрівся зі своїми товаришами на прізвище ОСОБА_33 та ОСОБА_43 . вони направились до станції метро «Лівобережна» на автобусі. Приїхавши до Лівобережної вони пішли в ресторан швидкого харчування де перекусили та потім пішли до магазину «Єльдорадо». Приблизно о 18.00 годині вони вирішили піти пішки в напрямку Русанівської набережної. Коли вони проходили під мостом ОСОБА_23 , а саме вже майже пройшли його то до нього, підійшов хлопець та штовхнув його плечем. В цей час до ОСОБА_33 та ОСОБА_43 підійшли ще двоє хлопців та оточили їх. Потім хлопець у якого був пістолет, наказав, щоб вони пішли під міст, оскільки він злякався та розумів, що у нього руках зброя, та вони пішли під міст. Коли вони зайшли під міст хлопець який тримав пістолет в руках наказав віддати мобільні телефони, та почав погрожувати.Вони почали діставати з кишень телефони. ОСОБА_45 попросив хлопців віддати хоча б сім-картки, на що нападники погодились. Потім хлопці віддали свої телефони. А нападники розвернулись та пішли в напрямку ЛІвобережної. Вони також почали йти та по дорозі зустріли чоловіка якого попросили викликати працівників міліції. Згодом в міліції він упізнав хлопців, як з`ясувалось це були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Вказані показання потерпілих суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.

Крім того, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_46 зазначив суду, що працював на посаді старшого оперуповноваженого ВКР Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 15.01.2015 на території Дніпровського району був скоєний розбійний напад під мостом ОСОБА_23 , відносно неповнолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , під час якого у останніх були викрадені мобільні телефони. Батьками неповнолітніх потерпілих були надані документи на викрадені речі та працівниками карного розшуку одразу було внесено дані щодо викрадених телефонів до бази АІПС «Армор» із вказаними імей. Крім того, почали проводити оперативно-розшукові заходи по встановленню осіб які скоїли даний розбійний напад. Наступного дня надійшла інформація від працівників Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про те, що двоє неповнолітніх хлопців намагаються продати мобільний телефон «LG Е440», який рахується за райвідділом в базі викрадених речей, а саме був викрадений 15.01.2015 під час розбійного нападу. Дані хлопці одразу були затримані та доставлені до Солом`янського РУ, куди він разом із начальником сектору ВКР ОСОБА_47 одразу направились до вказаного райвідділу, де знаходились ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Під час опитування неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вони розповіли, що дійсно разом із своїми товаришем ОСОБА_48 під мостом «Патона» забрали мобільні телефони у трьох неповнолітніх, також при цьому ОСОБА_13 демонстрував запальничку у вигляді пістолета, який знаходиться у нього вдома. Крім того, в процесі опитування неповнолітнього ОСОБА_13 було встановлено, що запальничка у вигляді пістолета, який він демонстрував коли вони забирали мобільні телефони, знаходиться у нього вдома за адресою АДРЕСА_3 .. На той час в Дніпровському РУ знаходився рідний дядько ОСОБА_13 ОСОБА_49 , який погодився поїхати до квартири де проживає його племінник та взяти запальничку і добровільно привезти її слідчому. Він та ОСОБА_49 поїхали до вищевказаної адреси та він забрав з квартири запальничку у вигляді пістолета та привіз її до слідчого і добровільно передав.

В свою чергу, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_49 зазначив суду, що дійсно у нього є племінник ОСОБА_13 . Про подію яка сталась 15.01.2015 під мостом Патона за участю ОСОБА_29 йому стало відомо від сестри ОСОБА_10 , та він разом із нею поїхав 16.01.2015 до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Під час розмови із племінником йому стало відомо, що запальничка у вигляді пістолета знаходиться у нього вдома та він погодився самостійно поїхати до них додому та привезти дану запальничку до Дніпровського РУ ГУ МВС України і добровільно передати її слідчому. В цей же день 16.01.2015 він разом із працівником Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві поїхав за адресою АДРЕСА_3 та забрав запальничку у вигляді пістолета і привіз до Дніпровського РУ, де передав слідчому.

Вказані показання свідків суд визнає допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України та належними.

Обставин регламентованих ст. 87 КПК України вході судового розгляду встановлено не було.
Даних передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України стороною захисту відносно допитаних судом свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх,
В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 15.01.2015 року складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_50 в присутності понятих в період часу з 19 год. 40 хв. по 20 год. 10 хв. підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 16.01.2015 року складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_51 в присутності понятих в період часу з 21 год. 00 хв. по 21 год. 40 хв. підтверджується обставини вчинення кримінального правопорушення.

Протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 16.01.2015 року складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_51 в присутності понятих в період часу з 18 год. 00 хв. по 18 год. 50 хв. підтверджується обставини вчинення кримінального правопорушення

Протоколом огляду місця події з долученою фото таблицею до нього від 16.01.2015 року складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_51 в присутності понятих в період часу з 19 год. 00 хв. по 19 год. 45 хв. підтверджується обставини вчинення кримінального правопорушення

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 234, 237 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено., тож вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто вони прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 05.03.2015 року складеногослідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_52 за участю потерпілих, їх законних представників, в присутності понятих слідує, що учасникам були роз`ясненні їх права. При цьому, суд враховує, що даний протокол було підписано потерпілими та їх законними представниками без будь-яких зауважень та доповнень.

Тобто, даний доказ підтверджує показання потерпілих надані в ході судового розгляду, дані відображені у протоколі огляду місця події.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 240 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено., тож вказаний документ суд визнає належним і допустимим доказам, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто він прямо і непрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

З протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 16.01.2015 року складених слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_52 за участю потерпілих, в присутності понятих слідує, що учасникам були роз`ясненні їх права. Під час проведення впізнання потерпілими було чітко вказано на осіб, які вчинили злочинні дії щодо них.

При цьому, суд враховує, що даний протокол було підписано потерпілими, обвинуваченими та захисниками без будь-яких зауважень та доповнень.

Тобто, даний доказ підтверджує показання потерпілих надані в ході судового розгляду, щодо осіб які вчинили злочин.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено., тож вказаний документ суд визнає належним і допустимим доказам, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто він прямо і непрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

З відомостей викладених в протоколах про визнання та приєднання речових доказів від 09.02.2015 року та 17.01.2015 року складених слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_53 .

Порушень вимог ст.ст. 98, 104-106, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено., тож вказаний документ суд визнає належним і допустимим доказам, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто він прямо і непрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то обставини вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_11 доводи та докази в частині перебігу подій зі слів обвинуваченого, враховуючи зокрема надані показання потерпілим, свідками, відомості, які містяться у протоколі огляду та слідчого експерименту, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, тобто такі показання за своєю суттю в цій частині є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд в черговий раз наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки вони своїми умисними діями вчинилинападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_12 є щире каяття,сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_12 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання та навчання, дані, щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше не судимий), молодий вік, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; відсутність будь-яких претензій (майнових/моральних) у потерпілих, загалом позицію потерпілих у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотиви і мету, способи, стадії вчинень, характери і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає, щопри наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного призначити покарання за 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 є щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, ОСОБА_54 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_13 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, дані, щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (займається спортом, раніше не судимий), молодий вік, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає міцні соціальні зв`язки; відсутність будь-яких претензій (майнових/моральних) у потерпілих, загалом позицію потерпілих у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотиви і мету, способи, стадії вчинень, характери і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає, що при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного призначити покарання за 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі.

Поряд з цим, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 є відшкодування шкоди потерпілому, наявність на утримані бабусі ОСОБА_55 , інваліда І групи.
Обставин, що обтяжують ОСОБА_56 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, дані, щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя працює, раніше не судимий), молодий вік, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає міцні соціальні зв`язки; відсутність будь-яких претензій (майнових/моральних) у потерпілих, загалом позицію потерпілих у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотиви і мету, способи, стадії вчинень, характери і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає, що при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного призначити покарання за 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, суд не убачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною у діях обвинувачених вчинення злочину шодо неповнолітньої особи, оскільки системний аналіз КК України свідчить, що дана обставина до переліку обтяжуючих вину та визначених ч. 1 ст. 67 КК України обставин не віднесена, а відповідно до частини 3 цієї ж статті КК при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного обґрунтовування стороною захисту застосування цих статтею одними і тими ж обставинами, що відповідно до норм КК України є не припустимим, спосіб та характер вчинення злочинів, та оскільки однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Однак, запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , як захід забезпечення кримінального провадження, необхідно обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України.

Питанняречовихдоказів у кримінальномупровадженівирішено, згідноположень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненнікримінальногоправопорушення (злочину) передбаченогоч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК Українита призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_12 , обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченогоч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_13 , обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненнікримінального правопорушення (злочину) передбаченогоч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, до набрання вироком законної сили.

Речові докази: запальничка у вигляді пістолета, передана до камери схову речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, - знищити; мобільні телефони «LGE440» та «Нокія 130» що передані на збереження власникам, залишити у користуванні власників; грошові кошти в сумі 710 грн., що передані на зберігання на депозитний рахунок Дніпровського РУГУ МВС України звернути в доход держави.

Вирокможе бути оскарженопротягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровськийрайонний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я: ОСОБА_1