Справа №560/1221/16-к
Провадження №1-кп/560/6/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2017 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000085 від 23 червня 2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
08 квітня 2016 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
В С ТА Н О В И В:
08 квітня 2016 року ОСОБА_4 будучи засудженим Дубровицьким районним судом Рівненської області за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт, для відбуття вказаного покарання в комунальну службу м. Дубровиця не вийшов більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а саме 06.06.2016 року, 07.06.2016 року та 08.06.2016 року до роботи не приступив. Посадовими особами Дубровицького РВ КВІ УДПтС України в Рівненській області 09.06.2016 року ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умови відбування покарання, під підпис. Однак, не реагуючи на попередження, ОСОБА_4 знову 09.06.2016 року, 10.06.2016 року та 13.06.2016 року для відбуття громадських робіт не з`явився, за що 14.06.2016 року вдруге посадовими особами Дубровицького РВ КВІ УДПтС України в Рівненській області був попереджений про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання під підпис. Не звертаючи уваги на вищевказані попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, засуджений ОСОБА_4 для відбуття покарання до комунальної служби міста Дубровиця так і не з`явився. За весь період часу починаючи з 06.06.2016 року по 17.11.2016 року ОСОБА_4 відпрацював лише 16 годин громадських робіт.
Вказані дії ОСОБА_4 по ухиленню від відбування покарання у вигляді громадських робіт, визначених вироком суду від 08 квітня 2016 року, кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України.
Будучи допитаним в ході судового розгляду, в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.389 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що він дійсно у квітня 2016 року був засуджений Дубровицьким районним судом до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. У червні 2016 року був направлений до комунальної служби міста, однак відпрацював лише 16 годин громадських робіт. Будучи повідомлений про наслідки ухилення від відбування громадськких робіт, у повному обсязі їх не відбув, оскільки зловживав алкогольними напоями та не міг в такому стані з`являтись для відбування громадських робіт. При обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК є злочином невеликої тяжкості.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше судимий, перебуває на "Д" обліку у лікаря нарколога та не перебуває на Д-обліку у лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 08 квітня 2016 року ОСОБА_4 вироком Дубровицького районного суду Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України був засуджений до покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.
Тобто обвинувачений ОСОБА_4 раніше вчинив умисний корисливий злочин, за який йому було призначено майже мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України. Проте, він умисно ухилився від відбування вказаного покарання, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому мети покарання, передбаченої ст.50 КК України щодо виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів не було досягнуто. Суд розцінює вказану обставину як ігнорування закону обвинуваченим та свідоме не бажання виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням суду.
Тому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховуючи ступінь тяжкості даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості, обставини, які помякшують покарання, а саме щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику та відсутність обставин, які обтяжують покарання вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції ч.2 статті 389 КК України у вигляді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Разом із тим, відповідно до вимог ст.71 КК України ОСОБА_4 , слід частково приєднати не відбуту частину покарання, призначену вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року за ч.1 ст.185 КК України у виді 84 годин громадських робіт, що згідно п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 10 (десяти) дням арешту, визначивши остаточне покарання у виді 4 місяці і 10 днів арешту.
Процесуальних витрат на залучення експертів немає.
Речові докази відсутні.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджується до покарання у вигляді арешту, яке він має відбувати в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року з розрахунку: одному дню арешту відповідає 8 годин громадських робіт, що становить 10 днів та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) місяців і 10 (десяти) днів арешту.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Суддя Дубровицького
районного суду: ОСОБА_1