АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2712/17 Номер провадження 11-сс/786/199/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 4 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000408 від 1.04.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки LDV Canvoy д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував, що вилучене майно є доказом злочину, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000408 від 1.04.2017.

При цьому апелянт посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 дизельне пальне придбав для власного використання, а саме для заправки арештованого автомобіля та трактора, які є єдиним джерелом його доходу.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, оскільки пальне придбав для роботи, думку прокурора про безпідставність доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, відділенням поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000408, внесеного 1.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (а.к.2).

Органами досудового розслідування встановлено, що 31.03.2017 по вул. Вавілова у м. Полтава ОСОБА_7 на автомобілі НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 перевозив 9 бочок ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо. Працівникам поліції ОСОБА_7 не зміг повідомити джерело походження речовини схожої на дизельне паливо (а.к.2).

Відповідно до даних, які містяться у протоколі огляду - 31.03.2017 вилучений автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо (а.к.6).

1.04.2017 постановою слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 9-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо визнано речовим доказом та приєднано його до кримінального провадження (а.к. 14).

3 квітня 2017 року слідчий СВ відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо (а.к.1).

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ст. ст. 170, 173 КПК України та вказав, що про наявність законних правових підстав для арешту вказаного у клопотанні майна.
КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів вважає, що клопотання слідчого відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, як випливає з положень частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на рухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 АДРЕСА_1 (а.к.10), але фактично володіє вказаним автомобілем ОСОБА_7 .

Беручи до уваги, що вилучений автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо, є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні та відповідає критеріям статті 98 КПК України і те, що за матеріалами судового провадження слідчим надано достатні дані на підставі яких можливо дійти висновку, що транспортний засіб є знаряддями вчинення злочину з метою запобігання зникнення, втрати, пошкодження цього майна, необхідністю проведення з ними ряду слідчих дій та можливому його незаконному відчуженню, до вирішення провадження по суті, на них правильно з урахуванням ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170 та ч. 3 ст. 170 КПК України слідчим суддею накладено арешт.
З огляду на викладене, твердження апелянта про неправомірність накладення арешту на автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо через те, що у слідчого не було підстав для накладення арешту на майно суперечать наведеним вимогам закону.
Беручи до уваги, що накладення арешту на майно, а саме: автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо - є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і відповідає критеріям ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170, КПК України та за матеріалами судового провадження слідчим надано достатні дані на підставі яких можливо дійти висновку, що вказане майно є знаряддям вчинення злочину, необхідно накласти арешт на вказане вище майно.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі чого посилання апелянта на те, що відсутні підстави для арешту вилученого транспортного засобу є безпідставним, оскільки органом досудового розслідування надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України і виходячи з приписів ч. 2 ст. 170 КПК України є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.
Крім цього, колегія суддів враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.
Отже, висновки слідчого судді щодо наявності достатніх правових підстав для арешту майна відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Разом з тим, колегія суддів, враховуючи положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, відображену в деяких пілотних рішеннях (справи «Девеєр проти Бельгії», «Екле проти Німеччини», «Колчінаєв проти Росії», «Меріт проти України») щодо визначення початку перебігу розумного строку кримінального провадження з моменту початку досудового розслідування. Оскільки дане кримінальне провадження розпочате 31 березня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості, триває майже місяць, про підозру нікому не повідомлено.

Наведені обставини залишилися поза увагою слідчого судді, що призвело до прийняття помилкового рішення у частині визначення строку накладення арешту.
Враховуючи викладене, з огляду на приписи ст.170 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , вилучене відповідно до протоколу огляду від 31 березня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 4 квітня 2017 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити частково клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 .

Накласти арешт на автомобіль LDV Canvoy, державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору номер шасі НОМЕР_2 , з 8-ма бочками ємністю 200 л. заповненими речовиною схожою на дизельне паливо строком до 5.06.2017.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
___________ ____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4