Справа № 761/389/17
Провадження №1-кп/761/754/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0013711 від 28.10.2016 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Києва, українку, громадянку України, не працюючої, одруженої, з середньою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
28 жовтня 2016 року, в денний час, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , маючи на меті збагатитись за рахунок викрадення чужого майна з приміщень загальноосвітніх навчальних закладів, вступили у злочинну змову між собою, розробивиши з цією метою злочинний план, відповідно до якого ОСОБА_3 повинен був стояти в холі шкільного закладу та спостерігати за обстановкою і попереджати про небезпеку у той час, коли ОСОБА_4 повинна була вчиняти крадіжку з навчальних класів будь-якого цінного майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 жовтня 2016 року, приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , маючи на меті збагатитись за рахунок чужого майна, діючи спільно та узгоджено, зайшли до приміщення спеціалізованої школи №53 за адресою: м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 16/18. При цьому ОСОБА_3 залишився у холі школи біля охоронця та спостерігав за обстановкою, а ОСОБА_4 направилась по приміщенню школи з метою відшукання та крадіжки цінного майна. Після чого ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_3 , піднялась на другий поверх вказаної школи, зайшла до приміщення 4-А классу, де помітила речі учнів. Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 почала переглядати речі учнів, звідки таємно, викрала майно, що належало потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung GT-S5360», IMEI НОМЕР_1 , білого кольору, вартістю 510 гривень, з чохлом марки «Promate», вартістю 70 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв*язку «Київстар», яка матеріальної цінності не представляє та на рахунку якої грошей не було.
Після цього ОСОБА_4 , поклавши викрадене майно до свого рюкзака, який знаходився при ній, направилась до виходу із приміщення школи, де у холі зустрівшись з ОСОБА_3 , разом вийшли із приміщення школи.
Внаслідок вчинених дій, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали майно, що належить ОСОБА_7 , на загальну суму 580 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном на власний розсуд.
Крім того, 28 жовтня 2016 року, приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , маючи на меті повторно збагатитись за рахунок чужого майна, діючи спільно та узгоджено, зайшли до приміщення спеціалізованої школи №57 за адресою: м.Київ, вул.Прорізна, 19 А. При цьому ОСОБА_3 залишився у холі школи біля охоронця та спостерігав за обстановкою, а ОСОБА_4 направилась по приміщенню школи з метою відшукання та крадіжки цінного майна. Після чого ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_3 , піднялась на третій поверх вказаної школи, зайшла до приміщення 4-А классу, де помітила речі учнів. Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 почала переглядати речі учнів, звідки таємно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , викрала мобільний телефон марки «Sony Experia», IMEI НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 680 гривень, з чохлом вартістю 40 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв*язку «МТС», вартістю 50 гривень, на рахунку якої були гроші в сумі 70 гривень, що належить ОСОБА_8 .
Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном направилась до виходу із приміщення школи, де у холі, зустрівшись з ОСОБА_3 , разом вийшли із приміщення школи.
Внаслідок вчинених дій, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_8 , на загальну суму 840 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном на власний розсуд.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнали у повному обсязі, повністю підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті.

ОСОБА_3 суду надав показання про те, що він разом з ОСОБА_4 28 жовтня 2016 року, знаходячись у центрі м.Києва вдень, зайшли до школи на вул.Б.Хмельницького, де він залишився у холі школи постерігати за обстановкою, а його дружина піднялась на другий поверх і в приміщенні навчального класу викрала мобільний телефон «Самсунг», після чого вони приміщення школи залишили, а викраденим розпорядились на власний розсуд. Далі у той же день, проходячи по вул.Прорізній, вони зайшли до приміщення іншої школи, де його дружина у такий же спосіб викрала інший мобільний телефон, а він чекав її у холі школи та спостерігав за обстановкою, після чого вони зі школи пішли. У вчиненому щиро розкаявся та вказав, що потерпілій ОСОБА_7 ними було добровільно відшкодовано завдану злочином шкоду.

ОСОБА_4 надала суду показання про те, що вона разом з ОСОБА_3 28 жовтня 2016 року, знаходячись у центрі м.Києва вдень, зайшли до школи на вул.Б.Хмельницького, де її чоловік залишився у холі школи постерігати за обстановкою, а вона піднялась на другий поверх і в приміщенні навчального класу викрала мобільний телефон «Самсунг», після чого вони приміщення школи залишили, а викраденим розпорядились на власний розсуд. Далі у той же день, проходячи по вул.Прорізній, вони разом зайшли до приміщення іншої школи, де вона у такий же спосіб викрала інший мобільний телефон, коли ОСОБА_3 чекав її у холі школи та спостерігав за обстановкою, після чого вони зі школи пішли. У вчиненому щиро розкаялась та вказала, що потерпілій ОСОБА_7 ними було добровільно відшкодовано завдану злочином шкоду.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за епізодом вчинення кримінального правопорушення 28.10.2016 року по вул. Б.Хмельницького, 16/18 в м.Києві у приміщенні спеціалізованої школи № 53, який слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за епізодом вчинення кримінального правопорушення 28.10.2016 року по вул. Прорізній, 19 А в м.Києві у приміщенні спеціалізованої школи № 57, який слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини

обвинуваченого, мотивацію кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, з 11.04.2009 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак рахується не судимим в силу ст. 89 КК України.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , слід визнати його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненного ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, зокрема обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього після вчинення, а також індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема, його віку, стану здоров`я, способу життя, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченої, мотивацію кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченої, яка одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, з 11.10.2008 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, однак рахується не судимою в силу ст. 89 КК України.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , слід визнати її щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом встановлено не було.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі. Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненних ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зокрема обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останньої після вчинення, а також індивідуальних властивостей обвинуваченої, зокрема, її віку, стану здоров`я, способу життя, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконання покладених на неї судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають соліарному стягненню з винних осіб на користь держави, цивільний позов не заявлявся.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні у виді особистого зобов*язання слід залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

-періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 (два) роки, якщо протягом указаного строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:

-періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 29.10.2016 року: диск з камер відеоспостереження, кі розташовані в приміщенні шкоди №53 за адресою: АДРЕСА_2 залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 09.12.2016 року: мобільний телефон марки «Sony Experia», IMEI НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій залишити у володінні потерпілої ОСОБА_8 .

Речові докази, приєднані до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 09.12.2016 року: чохлом марки «Promate», переданий на відповідальне зберігання потерпілій залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7 , футляр до телефону у вигляді зайця фіолетового кольору, навушники білого кольору до телефону «Iphone», USB кабель чорного кольору «Nokia», навушники рожево-чорного кольору «AWEI», передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві знищити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у ромірі 550 (п*ятсот п*ятдесят) гривень 25 копійок.

Запобіжний захід засудженим, у виді особистого зобов*язання, залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1