Справа № 577/1389/17
Провадження № 1-кп/577/234/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 16 березня 2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаповалівка Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта базова вища, розлученого, проходить військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира радіовідділення радіовзводу центру зв`язку командного пункту польового вузла, учасника бойових дій, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15 січня 2015 року № 15 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» в Україні діє особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_6 , який має звання сержанта, 27 квітня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний на військову службу під час мобілізації та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , а в подальшому переведений до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , де наказом командира (по строковій службі) військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 1 липня 2016 року № 202 призначений на посаду командира радіовідділення радіовзводу центру зв`язку командного пункту польового вузла.

27 квітня 2016 року ОСОБА_6 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Однак 8 лютого 2017 року ОСОБА_6 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 у період часу з 8 лютого 2017 року до 8 березня 2017 року був відсутній за місцем несення служби.

9 березня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 добровільно з`явився у розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та пояснив, що він має звання сержанта та 27 квітня 2016 року був призваний на військову службу під час мобілізації, а з 1 липня 2016 року направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 . 27 квітня 2016 року він уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. 8 лютого 2017 року він дійсно самовільно без дозволу командування залишив місце розташування військової частини та знаходився вдома, так як потрібно було вирішувати проблеми, які виникли у його дружини. 9 березня 2017 року він добровільно повернувся до військової частини. Щиро розкаюється у скоєному, прохає врахувати, що він і в подальшому бажає проходити військову службу у Збройних Силах України, а також, що він є учасником бойових дій, має нагороди.

Таким чином, вина обвинуваченого повністю доведена та своїми діями, які виразилися у самовільному залишенні ним як військовослужбовцем, з яким укладений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, у період з 8 лютого 2017 року до 8 березня 2017 року військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду він скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем за контрактом.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

До обставин, які пом`якшуючих покарання, суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий. позитивно характеризується за місцем проживання.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження його волі на певний строк та його особа не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 22-25)

Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним».

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_5 , досудову доповідь органу пробації, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений є учасником бойових дій, самостійно повернувся у розташування військової частини, має намір і в подальшому проходити службу у Збройних Силах України, суд вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому при призначенні покарання слід застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту.

Вказана міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, то, відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України, він має відбувати покарання у виді арешту на гауптвахті.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (два) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Покарання у виді арешту ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України, відбувати на гауптвахті та строк відбування покарання рахувати з моменту його затримання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошенняю

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Суддя ОСОБА_1