Справа № 638/4573/17
Провадження № 1-кс/638/1224/17
УХВАЛА
11.05.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області про тимчасовий доступ до речей та документів, -

в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Шевченкывського ВП ГУ НП в Харківській області звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий вказує, що СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування за зверненням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить провести перевірку за фактом того, що 20.01.2017 р. ОСОБА_6 з метою заволодіння належного їй майна, яке є її та її колишнього чоловіка ОСОБА_7 спільною сумісною власністю, надав до ІНФОРМАЦІЯ_2 позовну заяву про визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, якими є нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1-:-1-4,201-:-2-4, загальною площею 92.0 кв.м. в житловому будинку літ. А-5, розташовані по АДРЕСА_1 від 20.10.2016 р., посилаючись на рішення третейського суду від 06.10.2016 р., яким задоволені його позовні вимоги відносно договору позики підписаної між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про отримання останнім в борг грошових коштів у сумі 400000,00 доларів США.

Вказаний факт 07.03.2017 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001053 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий вказує, що допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 в своїх свідченнях вказує на те, що 03.06.2000 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 . В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в теперішній час мешкає в будинку по АДРЕСА_2 разом з її колишнім чоловіком. Перебуваючи в шлюбі вони вирішили побудувати житловий будинок, в якому бажали жити разом з дітьми. Коли знайшли земельну ділянку, то гроші на її придбання в 2004 р. вона позичила у свого друга ОСОБА_9 , який мешкає в с. Мала Данилівка Дергачівського району. Коли придбали земельну ділянку, то в подальшому всі документи були оформлені на її колишнього чоловіка. З 2006 р. з колишнім чоловіком почали будівництво на земельній ділянці і будували на кошти, які були отримані від реалізації квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Вказана об`єднана квартира належала її синові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 . Вказаний будинок будувався до 2007 р., і в 2008 р. колишній чоловік отримав рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про визнання за ним права власності на зазначений будинок. В указаному будинку спочатку мешкали всі разом, в тому числі її син від першого шлюбу та донька ОСОБА_11 від першого цивільного шлюбу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якій вона замінила мати. На момент знайомства її колишній чоловік займався випуском мінеральної води торгової марки «Крижана», тобто він був засновником ПП « ОСОБА_13 » та на той час не мав свого житла, та фіксованої заробітної плати. Крім того, на час знайомства у колишнього чоловіка не було ніяких збережень, не було ніяких відкритих рахунків, з яких він міг би отримувати будь-які проценти або дивіденди. До оформлення шлюбу ОСОБА_14 їздив на автомобілі, моделі «Фіат-купе» і тільки після оформлення шлюбу вона дізналася про те, що він за даний автомобіль має борг в сумі 2000 доларів США, які вона йому дала. Вже перебуваючи у шлюбі ОСОБА_14 продав свій бізнес з приміщеннями, гроші від якого частинами пішли на будівництво вказаного будинку. В подальшому ОСОБА_14 пропонував їй займатися будівництвом будинків за власні кошти, для подальшого продажу. Сам ОСОБА_14 офіційно ніде не працював, а освоював в комп`ютері архітектурну програму «Архікат» та робив видимість того, що він зайнята особа. Вже коли вони з трьома дітьми мешкали у зазначеному будинку, то всі питання, пов`язані з матеріальною стороною, були покладені на нього. В 2008 р. ОСОБА_14 вперше познайомив її з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з яким, як потім вона дізналася, ОСОБА_14 був знайомий ще в той період, коли займався виробництвом води. В 2008 р. ОСОБА_14 вперше запросив ОСОБА_15 до них в гості і після того, через деякий час ОСОБА_15 став частіше бувати у них вдома, притому він приходив без запрошення та перебував у них вдома з ранку до вечора, при цьому користувався всім що було вдома, в тому числі їв та спав, купався в басейні, засмагав. В процесі знайомства вона також знала достовірно про те, що ОСОБА_15 , після закінчення водяного бізнесу ніде не працював, весь час, до цього часу, проживає в 2-кімнатній квартирі, розташованій по АДРЕСА_5 та їздить на автомобілі «Шкода-Октавія». Останні 5 років вона стала помічати, що їх стосунки погіршилися, в зв`язку з тим, що чоловік почав отримувати замовлення на будівництва котеджів та відчув свою значимість (зірковість). Коли вона намагалася поговорити з ОСОБА_14 , то він став вказувати їй на її недоліки. Весь цей час ОСОБА_14 не припиняв спілкуватися з ОСОБА_15 , а ще й більш став з ним їздити по всім розважальним закладам. 03.11.2016 р. її чоловік подав заяву про розлучення до Ленінського районного суду м. Харкова. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28.12.2016 р. шлюб між нею та ОСОБА_7 було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, 20.10.2016 р., між ОСОБА_7 і нею було укладено договір дарування нерухомого майна, за яким у неї виникло право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1-:-1-4, 2-1-:-2-4, загальною площею 92,0 кв.м в житловому будинку літ. А-5, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначений договір було укладено з боку ОСОБА_7 добровільно за їх спільним рішенням щодо поділу сумісного майна подружжя. В подальшому зазначене нерухоме майно вона подарувала за договором дарування своїм батькам - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Однак вже після укладення зазначеного договору дарування в процесі обговорення з чоловіком подальшого механізму розділу майна подружжя, яке включало в себе об`єкти нерухомого та рухомого майна, між ними виникли суперечки, при вирішенні яких вони не могли дійти згоди, окрім того, її чоловік ще до розірвання шлюбу почав продавати майно, яке було набуто в період шлюбу. Це стало причиною того, що нею був ініційований позов до суду про розділ майна подружжя. Звернення до суду в свою чергу не сподобалось колишньому чоловікові, в зв`язку з чим він вирішив помститися, що призвело до вчинення ним злочину, який виразився в тому, що коли вона перебувала у відпустці, поїхавши за кордон в період з 05.01 по 18.01.2017 р., її колишній чоловік ОСОБА_7 в її відсутність зламав замки на її власній кімнаті, де зберігалися її особисті речі та коштовності, зібрав все до смітних пакетів та викинув до офісу нотаріальної контори. Також він змінив замки на будинку і 18 січня, коли вона повернулася з відпустки, вона не змогла потрапити до свого будинку. Навіть коли вона викликала поліцію та ведмежатників, вона не змогла потрапити до будинку, тому що чоловік разом з ОСОБА_6 утримували двері зачиненими додатковим засовом зсередини, про що був складений відповідний протокол. Більш того, при зверненні до представників ДСО, з`яcувалось, що ОСОБА_7 викреслив її зі списку довірених осіб, а ОСОБА_6 був відмічений, як довірена особа. В теперішній час ОСОБА_7 проживає в зазначеному будинку (який до речі також є предметом позову ОСОБА_5 про розділ спільного майна подружжя) разом зі своїм «другом» ОСОБА_6 , з яким він також проводить свій час, оскільки вона та її знайомі неодноразово їх бачили разом в громадських місцях відпочинку, за вигулом собаки тощо.

В березні 2017 р. ОСОБА_5 дізналась про те, що ОСОБА_6 було подано позов до Дзержинського районного суду м. Харкова, в якому відповідачами зазначено її та їх колишнього чоловіка - ОСОБА_7 . Предметом позову стало визнання недійсним договору дарування від 20.10.2016 р. нежитлових приміщень. При цьому ОСОБА_6 в позові зазначає про нібито укладений між ним та ОСОБА_7 договір позики, за яким ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_6 в борг 10714800,00 грн., що є еквівалентним 400000 доларів США, а також про стягнення на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_7 цього боргу за рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 06.10.2016 р. При цьому ОСОБА_6 стверджує, що договір дарування між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 укладено за їх спільним умислом з метою ухилення ОСОБА_7 від виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_6 з повернення боргу. В подальшому в якості співвідповідачів ОСОБА_6 були зазначені також її батьки. Крім того не зрозуміло чому стягнення «боргу» ОСОБА_6 з ОСОБА_7 здійснюється через третейський суд, а не суд загальної юрисдикції.

Слідчий вказує, що розслідуванням встановлено, що зазначене рішення було прийнято Постійно діючим третейським судом при Асоціації « ІНФОРМАЦІЯ_7 », до якого звернувся ОСОБА_6 з позовом про стягнення боргу з відповідача ОСОБА_7 за договором позики від 10.03.2010 р. в розмірі 10714800,00 грн. (справа №02/09/2016), та вказаний позов було задоволено.

Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню 03.04.2017 р. на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2017 р. було надано дозвіл на отримання персоніфікованої інформації щодо отриманих доходів та сплачених зборів в пенсійний фонд з боку ОСОБА_7 (ідент.код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 (ідент. код НОМЕР_2 ), як фізичних осіб так і як засновників або директорів підприємств ПП « ОСОБА_13 », за період часу з 01.01.2008 р. до дати отримання ухвали, які перебували у володінні ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Посилаючись на надані документи, слідчий вказує, що ОСОБА_6 отримував доходи лише в 2008 і в 2009 р.р. В подальшому інформація про наявність доходів у ОСОБА_6 відсутня, що підтверджується відповіддю ДФС України ІНФОРМАЦІЯ_9 за №1930/9/20-40-08-01-09 від 28.03.2017 р.

Слідством перевіряється інформація стосовно того, чи мав ОСОБА_6 на момент складання договору позики від 10.03.2010 р. статки, на підставі яких позичив ОСОБА_7 гроші в сумі 3193600 грн., що на момент складання зазначеного договору становило 400000 доларів США, та чи не були виготовлені зазначені документи з метою створення підстав для подальшого заволодіння належним ОСОБА_5 майном, яким є житловий будинок по АДРЕСА_2 , який є спільною власністю подружжя.

Слідчий зазначає, що в ході слідства по вказаному кримінальному провадженню необхідно встановити місце перебування оригіналів договору позики від 10.03.2010 р., на підставі яких ОСОБА_6 позичив ОСОБА_7 зазначені грошові кошти, додаткової угоди №1 від 04.02.2015 р. до договору позики від 10.03.2010 р., укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , по яким необхідно призначити судово-технічну експертизу на предмет встановлення дати його складання та підписання.

Посилаючись на довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №84356629 від 05.04.2017 р., слідчий вказує, що садовий будинок з надвірними будівлями на ділянці АДРЕСА_6 належать ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Слідчий вважає, що в ході досудового розслідування, а також з метою підтвердження або спростовування свідчень як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 , чиї підписи наявні в договорі позики від 10.03.2010 р., а також в додатковій угоді №1 до договору позики від 10.03.2010 р., складеної 04.02.2015 р., необхідно витребувати оригінали вищезазначених документів і призначити і провести щодо них ряд судово-криміналістичних експертиз.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і без їх отримання неможливо іншим шляхом встановити істину по кримінальному провадженню, в зв`язку з чим до них необхідно отримати тимчасовий доступ і можливість вилучити оригінали зазначених документів, які перебувають у володільця ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), який мешкає в садовому будинку АДРЕСА_6 і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 .

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, в володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Матеріалами справи підтверджуються відомості, викладені слідчим в клопотанні.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №84356775 від 05.04.2017 р., садовий будинок з надвірними будівлями на ділянці АДРЕСА_6 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі рішення суду.

Отже, слідчим доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; такий ступінь втручання у права і свободи особи, про які йдеться в клопотанні слідчого, та завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням, може бути виконане.

Документи, про тимчасовий доступ до яких заявлено клопотання, перебувають або можуть перебувати в володiннi ОСОБА_7 , i в сукупностi з iншими документами кримiнального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримiнальному провадженнi; вказані документи можуть бути використані в якостi доказiв, а iншими способами встановити і довести обставини за вказаним кримінальним провадженням неможливо.

Отримання тимчасового доступу до зазначених слідчим документів від ОСОБА_7 має важливе значення для розслідування кримінального провадження і дозволить проводити подальші слідчі дії.

Таким чином, вищезазначені обставини дають суду підстави для висновку про наявність передбачених ст. 132, ч. 5 ст. 163, ч. 6 ст. 163 КПК України підстав для задоволення клопотання слідчого.

ухвалив:

Клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей i документів, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), який мешкає в садовому будинку АДРЕСА_6 , і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , надати тимчасовий доступ та можливість вилучення оригіналів документів:

-договору позики від 10.03.2010 р., укладеного нібито між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про одержання ОСОБА_7 грошової суми в розмірі 400000(чотириста тисяч) доларів США;

-договору додаткової угоди №1 до договору позики від 10.03.2010 р., укладеного 04.02.2015 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали 1 місяць з дня її постановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КПК України у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя