Справа № 128/3879/16-к
ВИРОК
Іменем України
11 січня 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
за ч. 1 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_4 30.09.2016 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: Вінницька область Вінницький район, смт. Вороновиця, вул. Гагаріна, 3, на території Вороновицького ПТУ №14, поблизу гуртожитку №2, після конфлікту з ОСОБА_5 , незаконно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, розуміючи протиправність та відкритість своїх дій, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG GT-S 5660 SEK», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 1332 від 18.10.2016 року, на момент проведення експертизи могла становити 400 грн. 00 коп. та флеш картою марки «Transcend Micro SD 16 GB», яка знаходилась в мобільному телефоні, ринкова вартість якої, згідно висновку експерта № 1332 від 18.10.2016 року, на момент проведення експертизи з урахуванням зносу, могла становити 191 грн. 25 коп. та грошовими коштами в сумі 126 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 717 грн. 25 коп. Після скоєного ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 30.09.2016 року в вечірній час, він будучи на території Вороновицького ПТУ №14, після вживання алкогольних напоїв декількох пляшок пива, сидів на лавці. В цей час до нього підійшов потерпілий ОСОБА_5 , з яким він не був знайомий та почав до нього чіплятися, застосовуючи нецензурну лексику. Будучи ображеним на таку поведінку потерпілого, після конфлікту з останнім, вдарив його рукою в обличчя; після чого ОСОБА_5 впав, а він забрав випавший з його кишені мобільний телефон та гроші і пішов додому. На слідуючий день до нього приїхали працівники поліції та вилучили викрадене. Після цього, він зустрічався з потерпілим, відшкодував йому заподіяну шкоду і вони порозумілися між собою. Про скоєне ним він жалкує та просить суд його суворо не карати.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю правопорушення.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді громадських робіт.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення товарознавчого дослідження.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 550 грн. 25 коп.
Речові докази: мобільний телефон марки «SAMSUNG GT-S 5660 SEK», флеш карту марки «Transcend Micro SD 16 GB», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у його власності.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: