Справа № 462/1862/17
У Х В А Л А
04 травня 2017 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення і невиконання ухвали слідчого судді, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, в якій просить зобов`язати посадових осіб Залізничного ВП виконати ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2017 року, якою зобов`язано внести в ЄРДР відомості його заяви про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ст.146 КК України, а також зобов`язати посадових осіб Залізничного ВП невідкладно розпочати слідчі дії у даному кримінальному провадженні за ст.146 КК України та надіслати йому копію витягу із ЄРДР. В обгрунтування скарги посилається на те, що відомості за його заявою внесені в ЄРДР за ст.356 КК України, що є неналежним виконанням ухвали суду від 20.02.2017 року, оскільки у своїй заяві він вказував саме про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ст.146 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, скаржник не з`явився для розгляду скарги у судові засідання, які були призначенні на 28.04.2017 року та 04.05.2017 року, хоча належним чином був повідомлена про час, дату та місце розгляду скарги, при цьому в поданій скарзі просив розглядати скаргу за його відсутності.

За таких обставин, виходячи зі засад диспозитивності і розумних строків, закріплених в ст.ст. 26, 28 КПК України, яким повинно відповідати кримінальне провадження, а саме, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, враховуючи що згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію та про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_3

Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не направив в судове засідання свого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2017 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області та зобов`язано службову особу Залізничного ВП, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести в ЄРДР відомості, які містяться в заяві ОСОБА_3 від 10.02.2017 року про вчинення кримінального правопорушення.
Як визначено у п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Звертаючись до слідчого судді зі скаргою, ОСОБА_3 підтверджує, що відомості за його заявою від 10.02.2017 року були внесені в ЄРДР, але не за тією кваліфікацією, яку він вказував у заяві, - ст.146 КК України, а за ст.356 КК України, що вважає неправомірним і таким, що свідчить про неналежне виконання вказаної ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2017 року.
Обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства, яка також гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, що стаття 6, докладно описуючи надані сторонам процесуальні гарантії - справедливий, відкритий і швидкий розгляд, - залишила реалізацію судових рішень без захисту. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
При цьому суд враховує, що Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з Прав Людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.
Вирішуючи вимоги скарги, слідчий суддя виходить з того, що питання бездіяльності Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області щодо внесення в ЄРДР відомостей заяви ОСОБА_3 від 10.02.2017 року про вчинення кримінального правопорушення було предметом судового розгляду, вирішене по суті ухвалою слідчого судді від 20.02.2017 року, задоволено скаргу ОСОБА_3 , чим захищено його порушені права, як заявника.
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно з ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
З огляду на наведене, Залізничний ВП зобов`язаний виконати рішенняслідчого судді від 20.02.2017 року в силу конституційних положень і вимог законодавства про обов`язковість рішень суду і додаткового вирішення судом цього питання, про що просить скаржник, не потрібно.

Щодо вимоги скарги про зобов`язання посадових осіб Залізничного ВП здійснювати кримінальне провадження за ст.146 КК України, то незгода ОСОБА_3 з правовою кваліфікацією і її зміна не може бути предметом розгляду слідчого судді в силу його повноважень, як і питання направлення заявнику витягу із ЄРДР. При цьому слід зауважити, що кваліфікація за ст.356 КК України не є остаточною, а попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, яка може змінюватись в ході досудового розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 та вважає, що в такій необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:
У задоволенні скарги на бездіяльність Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальне правопорушення і невиконання ухвали слідчого судді, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Ухвала в силу ст.309 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1