Справа № 738/2133/16-к провадження № 11-кп/795/465/2017 Категорія - кримінальна Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та направити матеріали за його клопотанням на новий судовий розгляд.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від

23 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування йому в строк покарання терміну попереднього ув`язнення.

Засуджений, не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що він неодноразово заявляв відвід судді. Ухвалу вважає незаконною, необґрунтованою, оскільки він має право на застосування частини 5 статті 72 КК України внаслідок перебування в СІЗО з 25.09.2014 по 26.12.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що питання про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_6 розглядалось Корюківським районним судом Чернігівської області. За результатами розгляду даного клопотання винесено ухвалу, якою вимоги задоволено частково та зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з часу затримання 17 серпня 2009 року по день набрання вироком законної сили 18 серпня 2010 року, а також час перебування в Хмельницькому СІЗО з 12 серпня 2015 року по 03 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, котрий вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що вироком Замоскворецького районного суду міста Москви від 07 травня 2010 року ОСОБА_6 засуджений за частиною 2 статті 162, частиною 1 статті 132 (в редакції Федерального Закону від 08.12.2003 року №162-ФЗ), частиною 1 статті 131, частиною 1 статті 161, пунктом «в» частини 2 статті 132 (в редакції Федерального Закону від 08.12.2003 року №162-ФЗ), частиною 1 статті 162, частиною 1 статті 132 (в редакції Федерального Закону від 08.12.2003 року №162-ФЗ), частиною 1 статті 161, частиною 1 статті 162, пунктом «б» частини 2 статті132, пунктом «б» ч.2 статті 131, частини 3 статті 69 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років без застосування штрафу (а.о.с. 19-30, Т.1).

Ухвалою Московського міського суду від 18 серпня 2010 року вирок Замоскворецького районного суду міста Москви від 07 травня 2010 року змінено, дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з частини 2 статті 162 КК Російської Федерації на частину 1 статті 162 КК Російської Федерації, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців (а.о.с. 49-52, Т.1).

Постановою Верхньокамського районного суду Кіровської області від 27 серпня 2012 року вирок Замоскворецького районного суду м. Москви від 07 травня 2010 року змінено, дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з частини 1 статті 162 (4 склад) КК Російської Федерації на частину 1 статті 162 (4 склад) КК Російської Федерації (в редакції від 07.12.2011 року), на підставі частини 3 статті 69 КК Російської Федерації визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 4 місяців (а.о.с. 62, Т.1).

Постановою Верхньокам`янського районного суду Кіровської області від 19 лютого 2013 року засудженого ОСОБА_6 передано для подальшого відбування покарання в Україну на невідбутий строк 9 років 9 місяців 27 днів (а.о.с. 69-70, Т.1).

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2013 року вирок Замоскворецького районного суду міста Москви від 07 травня 2010 року, з урахуванням змін внесених касаційною ухвалою судової колегії по кримінальних справах Московського міського суду від 18 серпня 2010 року, приведено у відповідність до законодавства України. ОСОБА_6 вважається засудженим за частиною 1 статті 152, частиною 1 статті 153, частиною 1 статті 186, частиною 1 статті 187, статтею 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 4 місяців. Строк відбуття покарання рахувати з 17 серпня 2009 року. (а.о.с. 31-35, Т.3).

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року ухвала Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2013 року залишена без змін (а.о.с. 40-42, Т.3).

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Статтею 3 вказаного вище вказаного Закону визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2016 року, ОСОБА_6 на підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з часу затримання 17 серпня 2009 року по день набрання вироком законної сили 18 серпня 2010 року, а також час перебування в Хмельницькому слідчому ізоляторі для участі в судовому розгляді кримінального провадження з 12 серпня 2015 року по 03 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. (а.с.28-29).

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_6 пояснив, що під час розгляду його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання в Корюківському районному суді він просив місцевий суд зарахувати йому строк перебування в сізо з 25 вересня 2014 року по 26 грудня 2014 року в строк відбування покарання. Проте суд першої інстанції задовольнив його клопотання частково, тому він повторно звернувся до Менського районного суду з клопотанням про зарахування даного терміну попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, у відповідності до чинного законодавства прийняв обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання вже було розглянуто місцевим судом, рішення якого набрало законної сили в установленому законом порядку.

Порушень вимог кримінального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року, залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_4