Категорія: ч.1ст.366, ч.2ст.191 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Богушівка Млинівського району Рівненської області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, із незакінченою вищою освітою, одружену, не працює, раніше не судиму,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження за ч. 1 ст. 366 КК України щодо неї закрито.

За ч. 2 ст. 191 КК України ОСОБА_7 виправдано у зв`язку з недоведеністю її вини.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування завданої матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Арешт, накладений на земельну ділянку, площею 5,2425 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Веселівської сільської ради Луцького району, згідно Державного акта серії ЯД № 278062 належну на праві власності ОСОБА_7 , скасовано.

ОСОБА_7 перебуваючи на посаді виконувача обов`язків голови правління СЗАТ «Нива», що у с. Веселе Луцького району Волинської області, будучи відповідно до договору від 02.04.2012 року матеріально-відповідальною службовою особою, підробила офіційні документи, чим вчинила службове підроблення, зокрема, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів: видатковий касовий ордер № 278 від 31.08.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику № 07 від 27.07.2012 року та № 08 від 23.11.2012 року позичальнику ОСОБА_10 повернуто кошти в розмірі 8000 грн., видатковий касовий ордер № 287 від 17.09.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику № 09 від 03.12.2012 року та № 10 від 07.12.2012 року позичальнику ОСОБА_10 повернуто кошти в сумі 9500 грн., видатковий касовий ордер № 290 від 24.09.2013 року про те, що відповідно до договорів безпроцентну грошову позику № 10 від 07.12.2012 року та № 01 від 08.01.2013 року позичальнику ОСОБА_10 повернуто грошові кошти в сумі 9500 грн., видатковий касовий ордер № 292 від 26.09.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику № 01 від 08.01.2013 року та № 02 від 30.01.2013 року позичальнику ОСОБА_10 повернуто грошові кошти в сумі 9500 грн., видатковий касовий ордер № 298 від 10.10.2013 року про те, що відповідно до договору про безпроцентну грошову позику № 02 від 30.01.2013 року позичальнику ОСОБА_10 повернуто грошові кошти в сумі 10000 грн., хоча фактично дані кошти ні позичальнику, ні його близьким родичам не поверталися.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалася в тому, що перебуваючи на посаді виконувача обов`язків голови СЗАТ «Нива», тобто будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем,з метою привласнення коштів та незаконного збачгачення , в період часу з серпня до вересня 2013 року підробила видаткові касові ордери, а саме: № 287 від 17.09.2013 року на загальну суму 9500 грн., № 290 від 24.09.2013 року на загальну суму 9500 грн., № 292 від 26.09.2013 року на загальну суму 9500 грн., № 289 від 10.10.2013 року на загальну суму 10000 грн., № 278 від 31.08.2013 року на загальну суму 8000 грн., та внесла у них завідомо неправдиву інформацію про видачу з каси товариства грошових коштів на загальну суму 46500 грн. позичальнику ОСОБА_10 , які особисто отримала з каси господарства, привласнила та в подальшому незаконно обернула їх на свою користь, тим самим спричинивши СЗАТ «Нива» матеріальну шкоду на загальну суму 46500 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подала апеляційну скаргу, у якій оскаржує судове рішення з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що ОСОБА_7 необґрунтовано виправдано за ч. 2 ст. 191 КК України. Посилається на те, що судом не досліджено та не надано належної правової оцінки окремим доказам, зокрема відомостям касової книги, висновкам акту ревізії, показанням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 . З огляду на наведене просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким призначити обвинуваченій за ч. 1 ст. 366 КК України покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі із позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади строком на 2 роки та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності; визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати адміністративно-господарські посади строком на 3 роки.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілого вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що у діях обвинуваченої є усі ознаки складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, які перша вчиняла неодноразово протягом тривалого часу. Тому просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України та стягнути з обвинуваченої на користь СГПАТ «Нива» завдані збитки у розмірі 38500 грн.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі та апеляційну скаргу представника потерпілого в частині засудження за ч.2 ст.191 КК України, представника потерпілого, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі та апеляційну скаргу прокурора в частині засудження за ч.2 ст.191 КК України, обвинувачену та її захисника, які заперечили обидві апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляція представника потерпілого задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблено обґрунтований висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах.

В силу п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» привласнення, розтрата або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначене обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду провадження, оскільки не доведено що ОСОБА_7 , будучи службовою особою, всупереч інтересам служби використала майно для обернення на свою користь чи інших осіб.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_7 підтвердила, що дані у видаткові касові ордери вона вносила особисто з метою виплати заробітної плати, та вказала, що не привласнювала кошти СЗАТ «Нива», а використала їх на виплату заборгованості заробітної плати працівникам СЗАТ «Нива», яка не була відображена у податковій звітності.

Це підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_11 та вказали факт виплати заборгованості по заробітній платі ОСОБА_7 . Крім того, дружина покійного керівника товариства ОСОБА_12 також вказала на отримання нею від обвинуваченої заборгованості з заробітної плати її чоловіка за три місяці.
Акт ревізії фінансово-господарської діяльності СЗАТ «Нива» також не підтверджує привласнення коштів обвинуваченою, в ньому лише констатовано порушення, які свідчать про незабезпечення відображення стану заборгованості по даних фінансової звітності.
Крім того, у даному кримінальному провадженні не було проведено судово-бухгалтерської експертизи, яка свідчила б про винуватість обвинуваченої у вчиненні вказаного злочину.

Місцевим судом спростовано показання представника потерпілого ОСОБА_9 та дано їм оцінку.

Жодним з поданих суду стороною обвинувачення доказів, не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_7 , вчинила заволодіння грошовими коштами СЗАТ «Нива» за обставин пред`явлених обвинуваченням.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, є недоведеною.

У апеляційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення кримінального процесуального закону, як на підставу скасування судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як стверджується матеріалами кримінального провадження, захисник обвинуваченої звернуся до суду першої інстанції із клопотанням про закриття провадження за ч. 1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В силу ч. 7 ст. 284 КПК України у разі закриття кримінального провадження суд постановляє про це ухвалу.

Всупереч даних вимог закону суд першої інстанції за результатами розгляду даного клопотання ухвалив судове рішення у формі вироку.
Враховуючи вищевикладене та те, що виявлені порушення кримінального процесуального закону, які допустив суд першої інстанції, є істотними, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2017 року в цій частині підлягає скасуванню.
Вирішуючи долю клопотання захисника, апеляційний суд вважає, що воно підлягає до задоволення.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні службового підроблення підтверджується дослідженими судом доказами і ніким з учасників судового процесу не оспорюються. Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 підробила документи з метою привласнення коштів на думку апеляційного суду є зайвими.
Злочин передбачений ч.1 ст. 366 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості. З часу його вчинення спливли строки передбачені ст. 49 КК України. Обвинувачена дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. А тому, на думку суду, відсутні перешкоди для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин з підстав передбачених ст.49 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково, апеляційну скаргу представника потерпілого залишити без змін.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, скасувати.
Клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності задовольнити.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження в цій частині закрити.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий

Судді