АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000112 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_5 , внаслідок невідповідності обвинувального акту та його додатків вимогам КПК України.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зокрема, по епізодах 31 січня 2016 року, 5 лютого 2016 року, 23 квітня 2016 року, 13 травня 2016 року 14.25 год. та 13 травня 2016 року 14.30 год., пред`явленого органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачення, не містить відомостей про спричинення матеріальної шкоди власникам викраденого майна. При цьому суд першої інстанції зазначає, що з об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом та обов`язковими її ознаками, крім діяння (таємного викрадення), є заподіяння матеріальної шкоди, спричиненої власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.
Крім того, як зазначив суд в ухвалі, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення містяться суттєві суперечності в частині зазначення часу вчинення кримінального правопорушення, а саме: по епізоду 23 березня 2016 року дата вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, зазначена як «23.03.2016» так і «23.02.2016»; « ОСОБА_7 23.02.2016 приблизно о 01 год., знаходячись біля буд. № 7 по Гул. Кольцова в м. Києві, де побачив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_8 », « ОСОБА_7 23.02.2016, приблизно о 00 год.30 хв., ззаду підбіг до ОСОБА_8 ».
Також, суд першої інстанції звертає увагу на те, що по епізоду від 10 лютого 2016 року виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не містить зазначення часу (зокрема дати) та змісту домовленості ОСОБА_7 з невстановленою досудовим розслідуванням собою, щодо набуття ОСОБА_7 вогнепальної зброї та боєприпасів; часу затримання ОСОБА_7 працівниками ВП № 2 Святошинського УП ГУНП в м. Києві та виявлення у нього револьвера моделі «Корнет-С» калібру 9 мм та 60 патронів до нього.
Суд першої інстанції зауважує, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, по епізодах 2 березня 2016 року, 23 березня 2016 року, 13 травня 2016 року 14 год. 30 хв. не містить відомостей щодо вартості кожної одиниці викраденого майна, а по епізоду 13 травня 2016 року 14 год. 30 хв. не містить відомостей щодо загального розміру спричиненої власнику викраденого майна шкоди, які відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Крім того, є суперечливим виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, по епізоду 13 травня 2016 року 14.30 годин, який містить відомості про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він повторно, таємно викрав чуже майно - інструменти, які належать ОСОБА_9 , проте, коли у ОСОБА_7 виник умисел на крадіжку чужого майна, які саме дії вчинив ОСОБА_7 з метою здійснення крадіжки зазначеного майна, виклад фактичних обставин не містить. Разом з тим виклад фактичних обставин кримінального правопорушення по даному епізоду містить відомості щодо таємного викрадення ОСОБА_7 велосипеда.

Посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор у справі ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор висловлює думку про те, що із вказаним висновком суду неможливо погодитись, оскільки він не ґрунтується на вимогах КПК України.
На думку прокурора, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що фактично суд повернув прокурору реєстр матеріалів досудового розслідування, а не обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що не передбачено КПК України.
Крім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення по деяких епізодах прокурор зазначає, що обвинувальним актом спростовуються твердження суду про відсутність даних про заподіяну шкоду, час, умисел та інш., оскільки зазначені відомості наявні в обвинувальному акті.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт по формі відповідає вимогам закону.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до оцінки доказів у провадженні, що є неприпустимим на даній стадії процесу. А крім того, підстави повернення обвинувального акту, зазначені в ухвалі, яка оскаржується, спростовуються відомостями, зазначеними в обвинувальному акті аркуші 24-30.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, обґрунтованими, апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу суду першою інстанції - такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 .