Справа №592/5961/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/280/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/5961/17 за апеляційною скаргою представника ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 31 травня 2017 року, якою було накладено арешт на вилучене під час огляду майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги обгрунтовує тим, що: огляд приміщення був проведений незаконно, без ухвали слідчого судді та згоди представників майна, при цьому підстав для проведення огляду в порядку ч.3 ст.233 КПК України не було; копія протоколу за результатами слідчої дії представникам надана не була; вилучене майно не відноситься до такого, за допомогою якого надаються послуги у сфері грального бізнесу, а тому відсутній зв`язок між ним та злочином; тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин може здійснюватися лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду, якої у працівників поліції також не було; в приміщенні, в якому проводився огляд, здійснюється законна діяльність із розповсюдження білетів державної лотереї, яка не містить ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України; ухвала не містить обґрунтування та мотивації необхідності накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя не перевірив наявності обґрунтованої підозри, а також не врахував розумність та співрозмірність права власності завданням кримінального провадження, тому заборона користування майном явно не відповідає тим завданням, які вона покликана виконати; стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які зумовлюють необхідність арешту майна. Крім того, зазначає, що отримані внаслідок проведеної слідчої дії докази на подальших стадіях кримінального провадження повинні бути визнані недопустимими.

31.05.2017 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся слідчий СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , яке обґрунтував тим, що по АДРЕСА_1 знаходиться нежитлове приміщення, де під виглядом розповсюдження державної лотереї здійснюється надання послуг грального бізнесу на комп`ютерних комплексах. 30.05.2017 за вказаною адресою був проведений огляд в ході якого в приміщенні закладу було вилучено дванадцять системних блоків.

Оскільки вилучене майно має суттєве значення для підтвердження факту надання послуг грального бізнесу, документування злочинної діяльності та викриття винних у даному злочині, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то з метою забезпечення його збереження, слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 31.05.2017 вказане клопотання було задоволено та накладено арешт на дванадцять системних блоків. Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що вилучене майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого злочину, і необхідність застосування арешту полягає у забезпеченні можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації та цивільного позову.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та наклавши арешт на майно, яке було вилучено під час огляду приміщення закладу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по пр-ту Курському, 121 Д в м. Суми, слідчий суддя дійшов висновку про те, що це майно має суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого злочину.

Такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.1 і ч.2 ст.173 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочину слідчий проводить огляд приміщення, який здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, зокрема, ч.2 ст.234 КПК України визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті. Слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

В той же час, огляд приміщення по АДРЕСА_1 був проведений не на підставі ухвали слідчого судді, підставою для огляду згідно протоколу стало «повідомлення чергового». При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що огляд був проведений за добровільною згодою відповідальних за приміщення (компетентних) осіб, або ж з підстав, передбачених ч.3 ст.233 КПК України.

Не було враховано слідчим суддею і положень ч.2 ст.168 КПК України, згідно яких тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Крім того, згідно положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до ЄРДР були внесені відомості про те, що 21.04.2017 до Сумського ВП надійшов рапорт про виявлення гральних закладів, зокрема, по АДРЕСА_1 . 30.05.2017 у вказаному приміщенні був проведений огляд, під час якого було вилучено дванадцять системних блоків.

За наслідками розгляду клопотання слідчим суддею було прийнято рішення накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації та цивільного позову.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, тобто було знаряддям чи предметом вчинення дій, направлених на зайняття гральним бізнесом, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Матеріали провадження містять лише витяг з ЄРДР та протокол огляду, які ніяким чином не підтверджують зазначені у клопотанні слідчого обставини, та, які на думку колегії суддів, є явно не достатніми для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

При цьому, визначивши додаткові підстави для арешту майна, передбачені п.п.2-4 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя вийшов за межі зазначених у клопотанні слідчого обставин та вимог, оскільки слідчий просив накласти арешт виключно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також слідчим суддею не було враховано відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, оскільки її наявність є обов`язковою, якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.п.3 і 4 ч.2 ст.170 КПК України (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).

Всупереч ч.2 ст.173 КПК України слідчий суддя не врахував і розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна, так як застосований слідчим суддею спосіб арешту майна може негативно позначитися на інтересах підприємства.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна про те, що за результатами проведення огляду копія відповідного протоколу представникам підприємства надана не була, то вони не можуть бути прийнятими до уваги за відсутністю будь-яких даних на підтвердження або спростування цієї обставини.

Є передчасними і твердження представника про те, що отримані внаслідок проведеної слідчої дії докази в подальшому повинні бути визнані недопустимими, оскільки вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для накладення арешту на майно як слідчий суддя, так і апеляційний суд на даній стадії кримінального провадження позбавлений можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді з наведених вище підстав і постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Укрлото-Київ» ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 31 травня 2017 року щодо накладення арешту на вилучене під час огляду майно скасувати і постановити нову ухвалу.

Відмовити слідчому СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4