Справа № 161/7388/17
Провадження № 1-кс/161/3537/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у накладенні арешту на майно
16 травня 2017 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника володільця майна ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
15 травня 2017 року старший слідчий слідчого відділу прокуратури Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному проваджені прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на ноутбук "НР" інв. №10480437, який вилучений під час проведення обшуку 11 травня 2017 року в службовому кабінеті начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_7 , що за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, буд. 13.

Своє клопотання мотивує тим, що слідчим відділом прокуратури Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 07 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, при цьому, є достатні підстави вважати, що вказане майно зберегло на собі його сліди, а також те, що санкцію ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, тому старший слідчий звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, представника володільця майна, який заперечував щодо накладення арешту на майно, оскільки обшук проведено не в тих кабінетах, які вказано в ухвалі Луцького міськрайонного суду від 03 травня 2017 року, а вилучене майно взагалі не стосується даного кримінального провадження, окрім того, клопотання слідчим подане до суду із пропуском визначеного Законом строку, оглянувши матеріали клопотання та долучені до нього документи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Так, згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, вимогами ч. 1 ст. 49 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, це особа, якій прокурором або слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру, зокрема, складено письмове повідомлення про підозру із зазначенням особи підозрюваного, змісту підозри, обставин вчинення кримінального правопорушення і його кваліфікації за законом України про кримінальну відповідальність, і це повідомлення вручено цій особі з роз`ясненням його суті та процесуальних прав підозрюваного. При цьому, дата і час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) Кримінального закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме ці дані засвідчують, яка особа і коли саме стала у конкретному кримінальному провадженні підозрюваним як учасником кримінального провадження.

Вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України передбачено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої вон обуло вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, а саме, ноутбук "НР" інв. № 10480437, який вилучений під час проведення обшуку 11 травня 2017 року в службовому кабінеті начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_7 , оскільки повідомлення про підозру у вказаному провадженні будь яким службовим особам Волинської митниці ДФС на даний час не вручено, як і безпосередньо ОСОБА_7 , також, як слідує із ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 03 травня 2017 року, надано дозвіл на проведення обшуку у кабінетах №№ 301, НОМЕР_1 , що в адмінприміщенні Волинської митниці ДФС, однак, як вбачаться із протоколу обшуку від 11 травня 2017 року, наявного в матеріалах клопотання, такий проведено у службовому кабінеті ОСОБА_7 , разом з цим, в судовому засіданні представником володільця майна ОСОБА_5 відмічено, що обшук проведено в приміщеннях кабінетів №№ 262, 263, 264 адміністративно виробничого будинку-митниці, кафе, розташованого по вул. Призалізнична, буд. 13, на підтвердження чого надано технічний паспорт адміністративно виробничого будинку, митниці, кафе, також, згідно протоколу обшуку від 11 травня 2017 року, наявного в матеріалах клопотання, дане майно вилучено саме 11 травня 2017 року, водночас, клопотання про арешт майна подано до суду тільки 15 травня 2017 року, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України, щодо строків звернення із таким клопотанням, при цьому, суду не надано відомостей про те, що вилучений ноутбук зберіг на собі сліди злочину, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набутим злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отриманого за рахунок доходів від вчиненого злочину, у зв`язку із чим старшому слідчому слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 слід відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 170-173, 276-279 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме: на ноутбук "НР" інв. № 10480437, який вилучено під час обшуку 11 травня 2017 року, в службовому кабінеті начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_7 , що за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13 відмовити.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1