Справа № 278/1376/17
В И Р О К
Іменем України
27 червня 2017 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Цюрупинського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку Діану ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
31 травня 2015 року військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 був відряджений до НОМЕР_2 загальновійськового полігону НОМЕР_3 ЦП військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ).
18 червня 2015 року о 6 годині сержант ОСОБА_5 в умовах особливого періоду умисно з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без дозволу відповідних командирів та поважних причин самовільно залишив НОМЕР_2 загальновійськовий полігон НОМЕР_3 ЦП військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 ), обов`язки за посадою не виконував та проводив час на власний розсуд до 9 квітня 2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений відмовився давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є умисним тяжким військовим злочином.
Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, неодружений, звільнений з військової служби, займається суспільно корисною працею, має на утриманні малолітню доньку.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , безальтернативний характер санкції ч. 4 ст. 407 КК України, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, зміну обстановки (звільнення обвинуваченого з військової служби), позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів. Зважаючи на те, що обвинувачений при вчиненні злочину не використовував своє військове звання та пов`язану із ним владу, суд не вбачає підстав для позбавлення обвинуваченого військового звання сержант.
Цивільний позов не пред`явлений, дані щодо судових витрат відсутні.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з цим органом.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1