АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000353 від 25.07.2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Чернівці, без постійного місця проживання, громадянки України, українки, із середньою освітою, не працюючої, заміжньої, судимої: - 03.08.2015 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100годин громадських робіт; - 25.02.2016 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1рік та 12днів, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування з випробуванням строком на 1 рік, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304,ч.2 ст. 185 КК України , -
ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.12.2016 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 15 діб арешту.
На підставі ст. 75,76,104 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема, які передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304,ч.2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання:
- за ч.1 ст. 304КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців;
Провадження №11-кп/794/57/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія:ч1 ст.304, Суддя - доповідач: ОСОБА_1
ч.2 ст. 185 КК України
- за ч. 2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання призначену вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.02.2016 року і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання, із урахуванням ст.72 КК України, у виді позбавлення волі н а строк 2(два) роки 6(шість) місяців.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 30.09.2016 року і до дня набрання даним вироком законної сили.
Вирішено долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.
У своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити, пом`якшивши їй призначене покарання. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районним судом не враховано ряду обставин, які, на її думку, суттєво пом`якшують призначене покарання, зокрема, стан її здоров`я, відсутність претензій з боку потерпілого ОСОБА_10 , наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, а також того факту, що вона не знала, що ОСОБА_7 являється неповнолітнім.
Від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надійшло.
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , являючись особою раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину (судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку), усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, шляхом негативного впливу на його свідомість, психічного спонукання та переконування в доцільності і вигідності вчинення кримінального правопорушення, втягнула неповнолітнього у злочинну діяльність, а саме 24.07.2016 року приблизно о 19 годині, перебуваючи за адресою малознайомого ОСОБА_10 , що у АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю останнього, вона спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 таємно, протиправно, викрали перфоратор марки «Compass» модель «ZC-HW-3235», вартістю 1000 гривень та болгарку марки «Makita» модель «9049S», вартістю 1400 гривень. В подальшому з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 2400 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та просив вирок суду, як законний, залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 ніким не оскаржується, а тому апеляційний суд не переглядає його в цій частині.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Що стосується призначеного покарання, то воно обране обвинуваченій ОСОБА_8 у відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, один з яких, згідно ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, інший до тяжких злочинів; особи винної, яка є раніше судимою, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, однак перебуває на обліку в наркологічному диспансері, має на її утриманні одну малолітню дитину; та обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого. При цьому обставиною, що обтяжує покарання, районний суд визнав: вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Колегією суддів при перевірці вироку районного суду встановлено, що судом першої інстанції було враховано в тому числі і ті обставини, на які посилається апелянт в поданій апеляційній скарзі, та на підставі яких районний суд прийшов до висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 304 КК України, застосувавши при цьому вимоги ст. 69 КК України, тобто призначивши їй покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України.
Посилання ОСОБА_8 на те, що вона не знала, що ОСОБА_7 являється неповнолітнім, не дають апеляційному суду підстав для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.
Також апеляційний суд враховує й те, що обвинувачена неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість, вчинила даний злочин в період іспитового строку, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, а тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду про неможливість її виправлення без ізоляції від суспільства.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, яке за своїм видом та розміром відповідає вимогами ст.ст. 50, 65 КК України.
Не допустив суд помилки і при призначенні покарання на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, та на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, яке, відповідно до вимог ч.4 ст. 71 КК України, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у даному випадку за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.02.2016 року.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.12.2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст. 185 КК України,та ОСОБА_8 , засудженої за ч.1 ст.304, ч.2 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, в той самий строк - з моменту вручення їй даної ухвали.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з огригіналом: суддя ( ОСОБА_1 )