Справа №487/3205/16-к 14.03.2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2016 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- 07.06.2010 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 19.07.2010 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі;
- 11.05.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 19.10.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі;
- 14.12.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 05.01.2016 р. по відбуттю строку покарання,
- 17.11.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяці;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2016 р., остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити та пом`якшити призначене йому покарання до 4 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить пом`якшити призначене покарання, та зменшити строк покарання на 1 місяць, врахувавши, що у вчиненому він розкаявся, сприяв досудовому розслідуванню, виховує маленьку доньку, сам хворіє туберкульозом.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01.03.2016 р. близько о 13.20 год., ОСОБА_5 у магазині «Зима літо», що розташований по пр. Центральному у м.Миколаєві, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_7 , та інших осіб, з жіночої сумки, що була біля прилавку, повторно таємно викрав гаманець, в якому знаходилось майно на загальну суму 1733 грн 85 к.
Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, та його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. В цій частині вирок суду не оскаржується.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення злочину середньої тяжкості, а також дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття. Тобто, судом врахована ця обставина, на яку посилається апелянт.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про наявність у обвинуваченого малолітньої дитини, про що стверджує апелянт. Тому ця обставина не може бути врахована як пом`якшуюча покарання, про що просить апелянт.

Хоча апелянт посилається на наявність у нього хвороби на туберкульоз, дані щодо якої в матеріалах кримінального провадження теж відсутні, але дана обставина ніяким чином не впливає на висновки суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_5 покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, востаннє звільнився з місць позбавлення волі 05.01.2016 р. по відбуттю строку покарання, але знову вчинив аналогічний злочин 01.03.2016 р., тобто через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. Зазначене свідчить про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.

Отже, з огляду на наведені дані про особу винного, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та наявності обставини, яка пом`якшує покарання, яку врахував суд першої інстанції, ОСОБА_5 призначено покарання відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 КК України.

Призначене йому покарання за видом та розміром передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України, та, на думку колегії суддів, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання правильно визначено за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2016 р. При призначенні остаточного покарання судом застосований принцип поглинення менш суворого покарання за даним вироком у виді позбавлення волі строком на 3 роки, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, призначеним за вироком від 17.11.2016 р.
Тому підстав для пом`якшення остаточного покарання до 4 років позбавлення волі, про що просить апелянт, немає.

Разом з тим, при ухваленні вирок судом першої інстанції не прийнято рішення щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2016 р. відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.04.2016 р. до 17.11.2016 р.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2016 р. обвинувачений ОСОБА_5 тимчасово залишений у СІЗО м. Миколаєва для розгляду даного кримінального провадження, оскільки рахувався за Ленінським районним судом м. Миколаєва.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні строк попереднього ув`язнення складає з 13.12.2016 р., тобто з моменту прийняття рішення судом про тимчасове залишення у СІЗО для розгляду цього кримінального провадження, та до набрання оскаржуваним вироком законної сили, який згідно з ч. 4 ст. 532 КПК України набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.
Враховуючи, що за оскаржуваним вироком визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за даним вироком та за вироком від 17.11.2016 р., слід вважати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 08.04.2016 р. до 17.11.2016 р., та з 13.12.2016 р. до дня набрання оскаржуваним вироком законної сили, тобто до 14.03.2017 р.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 424,425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2016 р. у відношенні ОСОБА_5 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08.04.2016 р. до 17.11.2016 р., та з 13.12.2016 р. до 14.03.2017 р. у строк відбування призначеного покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3