ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1796/16-к
провадження № 1-кп/753/309/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , 28.06.2014 року близько 12 год. 50 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Шевролє Авео», д.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Декабристів від вул. Вербицького в напрямку проспекту М. Бажана в м. Києві, допустив порушення вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України, а саме:

п.11.4 ПДР України - на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги руху для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Шевролє Авео», Д.Н.З. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною вул. Декабристів від вул. Вербицького в напрямку проспекту М. Бажана, в районі будинку 12/37 в м. Києві, маючи технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 11.4 ПДР України, допустив виїзд автомобіля на призначений для зустрічного руху бік дороги, де в послідуючому вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалася по зрізу вулиць в районі т-образного перехрестя вул. Декабристів та з`їзду з вул. Ревуцького зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: закриту травму лівої гомілки у вигляді перелому медіальної кісточки зі зміщенням уламків, субтотальний розрив лівого ахілового сухожилку.

Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянням пішоходу ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що 28.06.2014 року, керуючи автомобілем «Шевроле Авео», рухався по вулиці Декабристів в м. Києві. Приблизно за 70 метрів від місця наїзду на пішохода ОСОБА_5 , він пригальмував, потім подивившись чи немає перешкод, став набирати швідкість рухаючись далі і раптово побачив потерпілу, яка вийшла із-за автомобіля зліва направо по ходу його руху. Він різко загальмував і змістився на зустрічну полосу, де зачепив дзеркалом і правою фарою потерпілу, від чого та ліктем вдарилася об капот і впала. Комісарова скаржилася на біль в руці і нозі. В подальшому він приходив до неї у лікарню, де пропонував її родичам допомогу, але вони відмовилися. Пізніше він зустрічався з адвокатом потерпілої, пропонував допомогу в розмірі 500 доларів США, але просили 3000 доларів США. Після того, йому телефонувала потерпіла і просила 40000грн. на операцію, але у нього таких коштів не було.

Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_8 визнав частково, пояснивши що у нього немає фінансової можливості відшкодувати позов в такому розмірі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина в інкримінованому йому злочині повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується натупими доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що 28.06.2014 року вона йшла на ринок по вул. Декабристів. На ОСОБА_9 -образному перехресті з вулицею Ревуцького вона вирішила перейти дорогу, перед тим подивилася чи немає на дорозі машин, впевнилася, що дорога пуста і пішла. Автомобіль ОСОБА_10 , який знаходився приблизно за 25 метрів від неї, вона бачила, але вона встигала перейти. Очевидно, що ОСОБА_10 їхав з великою швидкістю, бо став виляти по дорозі і зачепив її вже на зустрічній смузі. Вона вдарилася грудною кліткою, відчула сильний біль в нозі. Бреус з товаришем вибігли з автомобіля, стали її піднімати, перенесли її в тінь, де вона чекала на карету швидкої допомоги. Каретою меддопомоги вона була госпіиталізована в ЛШМД, де їй встановили діагноз перелом суглобу. В результаті ДТП їй була завдана матеріальна і моральна шкода.

Потерпіла цивільний позов підтримала, просила задовольнити.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 28.06.2014 року під час ДТП він знаходився разом з ОСОБА_12 , йшли на ринок. Зателефонувала ОСОБА_5 і повідомила, що потрапила в ДТП. Коли вони підійшли до місця ДТП, то вона вже була в кареті швидкої допомоги. Бреус спілкувався з працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_11 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтвреджується також:

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.06.2014 року, схемою та фототаблицею до нього ( а.с. 163-172), з якого вбачається, що в районі вулиці Декабристів, 12 сталася ДТП, а саме наїзд на пішохода ОСОБА_5 автомобілем «Шевролє Авео» під керуванням водія ОСОБА_8 .

Постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів від 30.06.2014 року ( а.с. 174), в якості якого визнано автомобіль «Шевролє Авео» і передано на зберігання ОСОБА_13 .

Висновком судово-медичної експертизи № 1987/е від 05.11.2014 року ( а.с. 178-184), згідно з яким потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.05.2015 року та схемою до нього з участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого потерпіла на місцевості вказала місце зіткнення з автомобілем « Шевролє Авео» та послідовність розвитку подій, що передували наїзду на неї ( а.с. 182-186).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року та схемою до нього з участю водія ОСОБА_8 , в ході якого останній на місцевості розповів та показав розташування автомобіля під його керуванням та потерпілої ОСОБА_5 до моменту ДТП ( а.с. 182-186).

З Висновку автотехнічної експертизи № 622/ат від 06.11.2015 року ( а.с. 196-201) вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля « Шевролє Авео» ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пункту 11.4 ПДР України. З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам вказаного пункту, що і стало причиною даної ДТП.

Отже , аналізуючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , який відноситься до злочинів невеликої тяжкості , його особу , що вину визнав повністю, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей, і вважає необхідним обрати йому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що автомобіль є єдиним джерелом доходу в сім`ї, оскільки не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_8 як ФОП, постійно використовує автомобіль для своєї підприємницької діяльності.

Враховуючи особу обвинуваченого, його позитивну характеристику, те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає можливим застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 29225грн.46коп., яка складається з витрат на лікування і придбання медичних препаратів та моральної шкоди в сумі 200000грн.

Вирішуючи цивільний позов , суд виходить з вимог ст. ст. 128, 129 КПК України, якими регламентовано, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Крім того, розглядаючи позов, суд виходить з того, що відовідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела належними доказами розмір шкоди, тобто розмір витрат на придбання ліків та лікування. Надані ОСОБА_5 чеки та квитанції ( а.с. 58-61) судом до уваги не приймаються, оскільки відсутні будь-які документи, рекомендації лікарів, які б підтверджували необхідність їх придбання для лікування.

Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням тривалості, глибини моральних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_5 , виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути в рахунок моральної шкоди 30000грн.00коп., задовольнивши , таким чином, позов частково.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при пред`явленні позовних вимог про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України , залучити до участі у справі страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

При цьому, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 на час скоєння ДТП була застрахована ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» ( а.с. 55,56, 214).

Оскільки потерпілою не пред`являлися вимоги до страховика, то позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2500грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_5 в рахунок моральної шкоди підлягає стягненню 27500грн.

Позов прокурора в інтересах лікувального закладу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368, 374 КПК України , суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_8 визнати винуватим в скоєнні злочину , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України , звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання , якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися в кримінально виконавчій інспекції для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок моральної шкоди 27500грн.00коп.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 29225грн.46коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілої в сумі 1956грн.10коп.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 921грн.60коп. на користь держави.

Речовий доказ "Автомобіль Шевролє Авео" залишити у володінні ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: