Справа № 214/6472/15-к
1-кп/214/70/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000096 від 12.08.2015 року, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, маючого військове звання старшина, командира 3 відділення 1 стрілецького взводу 10 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,
за участю:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2014 року відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 22 липня 2014 року №607/2014 старшину запасу ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в особливий період у військовому званні «старшина».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України Міністерства внутрішніх справ України від 29 серпня 2014 року старшину ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 3 відділення 1 стрілецького взводу 10 стрілецької роти.
Згідно з розпорядком дня, затвердженим командиром військової частини, у військовослужбовців військової служби за контрактом та призваних на військову службу під час мобілізації визначено робочий час з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, обідня перерва з 13 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України, старшина ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі Статутів), зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, старшина ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, будучи придатним для проходження військової служби, 23 січня 2015 року нез`явився вчасно на службу та продовжував не з`являтися вчасно на службу без поважних причин до 06 лютого 2015 року.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби старшина ОСОБА_3 , перебуваючи у щорічній відпустці у період з 07 січня 2015 року по 23 січня 2015 року, вирішив у встановлений термін не з`являтися вчасно на службу, а службовий час проводити на власний розсуд за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та в інших місцях.
06 лютого 2015 року усвідомивши протиправність своїх дій старшина ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. прибув у розташування підрозділу для подальшого проходження військової служби.
Під час зазначеного вище періоду, старшина ОСОБА_3 командування військової частини НОМЕР_1 НГУ МВС України та правоохоронні органи або органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Таким чином, старшина ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, військової частини НОМЕР_1 Національна гвардія України Міністерства внутрішніх справ України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проходячи військову службу на посаді командира 3 відділення 1 стрілецького взводу 10 стрілецької роти, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вигляді не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, 23 січня 2015 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу з відпустки та продовжував не з`являтися вчасно на службу без поважних причин до 08 години 00 хвилин 06 лютого 2015 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно не службу без поважних причин тривалістю понад десять днів, але не більше місяця.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди. Також пояснив, що не міг вчасно з`явитися до суду з поважних причин, оскільки є єдиним утриманцем своєї матері, яка перебуває у літньому віці, а його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постійного зв`язку та сполучення між його селом та містом не має. Він добровільно з`явився до суду на виклик прокурора, він не переховувався від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної у його присутності 18.08.2015 року.

Прокурор у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену 18.08.2015 року між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди.

При проведенні підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє: права, передбачені абзацом 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст. 476 КПК України.

За таких підстав суд вважає доведеним в підготовчому засіданні, що ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, будучи придатним для проходження військової служби, у визначений строк після щорічної відпустки о 08.00 год. 23.01.2015 року до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби не прибув та продовжував не з`являтися вчасно на службу без поважних причин до 08.00 год. 06.02.2015 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, у зв`язку з чим його дії було правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При призначені покарання визначеного угодою від 18.08.2015 року, суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.

Крім того суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується з нейтральної сторони (Т.1 а.с. 9), раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Т.1 а.с. 10, 27).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371-374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Угоду від 18 серпня 2015 року про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000096 від 12.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України затвердити.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йомуузгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 18 серпня 2015 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1