АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1411/17 Справа № 173/1093/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0001479, № 0000145 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить змінити вирок суду, та призначити йому більш м`яке покарання, а також зменшити суму матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_11 .
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не в повній мірі врахував усі обставини, що пом`якшують йому покарання, а також те, що він є єдиним годувальником в родині.
Посилається на те, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 не допитувався та в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, які підтверджують суму матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_11 .
Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 3 ст.185, ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, що у відповідності до ст. 72 КК України відповідає позбавленню волі строком на 1 рік, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 7 300 гривень, на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 16 800 гривень; також вирішено питання щодо речових доказів.
За обставин, викладених у вироку,ОСОБА_10 , 20 жовтня 2014 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння свого знайомого ОСОБА_12 , у будинку АДРЕСА_2 , побачив, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно із корисливих мотивів викрав бензопилу марки «Белмаш 2400У» вартістю 1 305 гривень, чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_10 в період з 25 листопада по 30 листопада 2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні шиномонтажу по АДРЕСА_3 , діючи з умислом, направленим на заволодіння чужим майном, ввів в оману робітника вказаного шиномонтажу ОСОБА_13 , щодо права власності на майно та запевнив останнього, що має дозвіл власника, щоб забрати диски, шляхом обману, з корисливих мотивів, заволодів чотирма легко сплавними автомобільними дисками № 185 SR-236 діаметром 14 дюймів вартістю 1 036 гривень за один диск, належних ОСОБА_14 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на загальну суму 3 240 гривень.

Крім того, приблизно 10 січня 2015 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , проник до гаражу по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_8 , де умисно, таємно, із корисливих мотивів, повторно викрав автомобільний причеп ХТР, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 6 800 гривень, автомобільний телевізор «SILELIS» вартістю 500 гривень, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 7 300 гривень.

Також, 07 березня 2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , проник до гаражів по вул. Красноармійській у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, де умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, викрав:

- майно на загальну суму 4 660 гривень, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальний збиток на вищевказану суму;

- майно на загальну суму 1 500 гривень, що належить ОСОБА_15 , чим спричинив останній матеріальний збиток на вищевказану суму.

Також, 27 березня 2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , проник на територію автотранспортного підприємства «АТП» по вул. Тітова,29 у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, де таємно, повторно, із корисливих мотивів, викрав головний електродвигун потужністю 37 кВт до ливарної машини А711Б09 середньою вартістю 16 800 гривень, належний директору ПП «Роял Кард Дніпро» ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на зазначену суму.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав вимоги апеляційної скарги в частині призначення більш м`якого покарання, прокурора, потерпілу та представника потерпілого ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що в суді першої інстанції кримінальне провадження розглядалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, йому були роз`яснені наслідки такого розгляду, що він буде позбавлений можливості оскаржити в апеляційному порядку вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались, його пояснення підтверджуються журналом судового засідання від 23 травня 2017 року та звукозаписом судового засідання, відповідно до яких ОСОБА_10 судом роз`яснено наслідки розгляду, обвинувачений на питання суду та прокурора відповів, що визнає вину повністю, суму заподіяної шкоди не оспорює, в інкримінованому обвинуваченні все правильно викладено (файл 2135 за 23.05.2017 року 10:10).
Оскільки сума заподіяної матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 входить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, які викладені в обвинувальному акті та визнавались учасниками, в тому числі обвинуваченим, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.394 КПК України обвинувачений не може в апеляційному порядку заперечувати обставини, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, тому колегія суддів позбавлена можливості за вказаних обставин перевірити доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо наявності чи відсутності доказів, на підставі яких органом досудового розслідування було встановлено вартість викрадених речей.
Крім того, під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що в суді першої інстанції суму заподіяної матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 визнавав, тому підтримує апеляційні вимоги в частині призначення йому більш м`якого покарання.
Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_10 щодо відсутності в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , то колегія суддів не встановила порушення прав цього потерпілого, який надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (т.1,а.п.108), був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи (т.3, а.п.27), в своїй позовній заяві(т.1 а.п.41) зазначив розмір шкоди 16800 гривень, що відповідає розміру шкоди, зазначеному у викладених обставинах у обвинувальному акті, що визнавалась обвинуваченим.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що судом не в повній мірі враховані усі обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 остаточного покарання за ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, враховані тяжкість скоєних обвинуваченим злочинів, що відносяться до категорії тяжкого, середньої тяжкості та невеликої тяжкості, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особа винного, який характеризується негативно; та з урахуванням порушення ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків при внесенні застави, у зв`язку з чим, останнього було оголошено у розшук, кількості епізодів за ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованого призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 .
Колегією суддів не встановлено підстав для призначення ОСОБА_10 більш м`якого покарання, оскільки ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочинів проти власності, не має постійного законного джерела доходу, негативно характеризується, а тому не може бути враховано посилання обвинуваченого на те, що він є єдиним годувальником в родині, має малолітню дитину, для призначення йому більш м`якого покарання.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 05 квітня 2015 року по 05 червня 2015 року (відповідно до довідки (т.3, а.п.120)) та з 06 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 05 квітня 2015 року по 05 червня 2015 року та з 06 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4