Єдиний унікальний номер 242/950/17
Номер провадження 11-сс/775/105/2017

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року місто Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Селидівського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Нігерії, громадянина Нігерії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ст.15 ч.1, ст.115 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16 березня 2017 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтував тим, що громадянин Нігерії ОСОБА_7 є підозрюваним у кримінальному провадженні за ст.15 ч.1, ст.115 ч.1 КК України і згідно інформації Національної поліції перебуває у міжнародному розшуку.

ОСОБА_7 перебуває за межами України та ухиляється від викликів органу досудового розслідування, тому до нього необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Селидівського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року клопотання прокурора задоволено, застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З ухвалою не погодився захисник підозрюваного та оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване судове рішення винесено в порушення вимог кримінального процесуального законодавства, а саме, слідчий суддя мав залишити клопотання без розгляду, оскільки місце знаходження ОСОБА_7 не встановлено і він не повідомлений про час та місце розгляду клопотання.

В суді прокурором не було доведено обґрунтованість підозри, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено не було. Не доведено прокурором і наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що виключає можливість застосування запобіжного заходу.

Крім того, слідчим суддею не були враховані всі матеріали справи, а саме надану захисником копію постанови про закриття відносно Езуми кримінальної справи за фактом замаху на вбивство, що була винесена прокурором Генеральної прокуратури у 2008 році.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя правильно виходив з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, є громадянином республіки Нігерія, перебуває за даним кримінальним провадженням у міжнародному розшуку.

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Доводи захисника, що ОСОБА_9 не є підозрюваним не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Так з матеріалів судової справи та матеріалів кримінального провадження вбачається, що повідомлення про підозру від 31 жовтня 2015 року було вручено захиснику ОСОБА_10 12 листопада 2015 року (а.с.6)

Враховуючи, що ОСОБА_7 перебуває за межами України, а його останнє відоме місце проживання та реєстрації розташовано у АДРЕСА_1 , територія якого непідконтрольна владі України, такий порядок вручення повідомлення про підозру цілком обґрунтований та відповідає вимогам ст.ст.278, 111, 135 КПК України.

Факт оголошення підозрюваного ОСОБА_7 в міжнародний розшук підтверджується офіційними документами наданими Сектором Інтерполу та Європолу ГУНП в Донецькій області та Витягом з бази даних Генерального секретаріату Інтерполу (а.с.31, 32).

За таких обставин, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, діяв в межах ч.6 ст.193 КПК України.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта про необґрунтованість підозри, оскільки кримінальне провадження містить:

- заяву громадянина ОСОБА_11 , який вказує на ОСОБА_7 як на особу, що скоїла замах на його вбивство шляхом виконання декількох пострілів з вогнепальної зброї в голову;

- акт СМД, згідно якого, виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, якими могли бути снаряди випущені з вогнепальної зброї;

- протоколи допиту потерпілого та свідків.

Слідчий суддя врахував зазначені докази і дійшов правильних висновків про обґрунтованість підозри. Апеляційний суд погоджується, що на даному етапі розслідування наведених доказів достатньо для висновку про обґрунтованість підозри та вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Що стосується доводів про закриття Генеральною прокуратурою України кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КПК України та порушення кримінальної справи за фактом заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості у 2008 році, вони не заслуговують на увагу апеляційного суду. Так, кримінальне провадження № 0000021 відкрито за заявою ОСОБА_11 від 19 жовтня 2015 року про вчинення ОСОБА_7 відносно нього замаху на вбивство (а.с.39). Первинні докази, що містяться в матеріалах даного кримінального провадження, були зібрані у 2008 році в порядку передбаченому КПК 1960 року у кримінальній справі за тим же фактом. Зміна кваліфікації у кримінальній справі за правилами КПК 1960 року шляхом закриття справи за ст.115 та відкриття за ст. 122 КК України не вказує на недопустимість або неналежність цих доказів. Крім того, Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України не позбавляють права органи досудового розслідування використовувати такі докази.

Спростовуються і доводи апелянта про недоведеність наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 відомо про розслідуване кримінальне провадження, з`являтися до органу розслідування він не бажає, перебуває за кордоном, оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Враховуючи викладені обставини та наведену норму процесуального права, суд апеляційної інстанції погоджується, що іншим шляхом, ніж застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , забезпечити досягнення дієвості кримінального провадження не можливо.

Керуючись ст.ст. 176-178, 193, 404, 407, 419, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Селидівського міського суду Донецької області від 16 березня 2017 року, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: