Провадження №1-кп/761/183/2017
В И Р О К
іменем України
21 квітня 2017 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0008383 від 18 липня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого офіціантом в ресторані «Стар Бургер», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого ,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Києва, громадянина України, із неповною середньою освітою ,студента 2 курсу Вищого професійного училища №25 м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця

м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, при наступних обставинах.

Так, 18 липня 2015 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_19 , разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , перебуваючи за місцем знаходження громадської організації «Персональна відповідальність», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 12-А, вийшли з даного приміщення та направились в сторону станції метро «Лук`янівська», що розташована по вул. Мельникова в м. Києві, з метою збирання продовольчих товарів для подальшої передачі їх до зони АТО.

В подальшому, 18 липня 2015 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, перейшовши проїжджу частину дорогу , ОСОБА_19 разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , опинились неподалік зупинки громадського транспорту «Вул. Герцена», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 31, де ОСОБА_19 помітив невідомого йому раніше хлопця, яким виявився потерпілий ОСОБА_22 .

Після чого ОСОБА_19 , запропонував ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , заволодіти особистим майном ОСОБА_22 , на що останні погодились, тим самим ОСОБА_19 , разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_20 вступили в злочинну змову, досягши попередньої домовленості між собою. Далі ОСОБА_21 , разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 підійшли спереду до ОСОБА_22 та розпочали з останнім діалог, який в подальшому переріс в словесний конфлікт, в ході якого продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним умислом, спрямованим на заволодінням майном

ОСОБА_22 , переслідуючи корисливий мотив, діючи спільно та узгоджено, здійснювали словесно психологічний тиск на ОСОБА_22 , в результаті чого останній, розуміючи перевагу у кількості та фізичній силі грабіжників був позбавлений можливості чинити опір.

В цей час, користуючись своєю перевагою у кількості та фізичній силі, розуміючи, що воля до опору потерпілого ОСОБА_22 подавлена і він позбавлений можливості чинити опір, ОСОБА_19 продовжував бути поряд, спостерігаючи за обстановкою та здійснюючи на потерпілого своєю присутністю психологічний тиск, ОСОБА_21 зняв з голови потерпілого сонцезахисні окуляри та обернув на свою користь, одразу після чого ОСОБА_20 зняв з плечей ОСОБА_22 кофту чорного кольору марки «ZARA», з сірим одним рукавом та шкіряними вставками. Після чого ОСОБА_19 , разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядились викраденими речами на власний розсуд.

А всього ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 заволоділи майном ОСОБА_22 за загальну суму 1700 грн а саме:

- сонцезахисними окулярами, матового кольору, вартістю 400 гривень;

- кофтою марки «ZARA» чорного кольору, з сірим одним рукавом та шкіряними вставками, вартістю 1300 гривень.

Таким чином, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_19 в судовому засіданні винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав частково та пояснив, що 18 липня 2015 року в вечірню пору він разом з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ще одним хлопцем по прізвиську « ОСОБА_23 », вийшли з приміщення громадської організації «Персональна відповідальність», що розташована за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 12-А, де вони працювали в якості волонтерів та займалися збором продуктів та речей для передачі їх до зони АТО. Перейшовши проїжджу частину, вони розмовляючи ішли в сторону зупинки громадського транспорту «вул. Герцена», де помітили раніше не знайомого їм хлопця, яким виявився потерпілий ОСОБА_22 . Вони підійшли до останнього та почали з ним спілкуватися. ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та хлопець на прізвисько « ОСОБА_23 » спілкувалися з ОСОБА_22 , він в цей час сидів на бровці і щось передивлявся на телефоні. В цей час до нього підійшов ОСОБА_21 і вони спілкувалися, а ОСОБА_20 та хлопець на прізвисько « ОСОБА_23 » спілкувався з ОСОБА_22 . В ході їхньої розмови у ОСОБА_21 задзвонив телефон, виймаючи його із сумки у нього випав ніж, який він підняв та переклав до кишені. На його думку потерпілий побачив ножа, проте останньому ножем ніхто із хлопців не погрожував. Через деякий час ОСОБА_21 відійшов від нього, підійшов до ОСОБА_22 та зняв у нього з голови окуляри, ОСОБА_20 зняв у потерпілого кофту, яка знаходилася на плечах. Після чого, він відійшов в туалет, коли повертався побачив, що ОСОБА_20 та ОСОБА_21 тікають і він також побіг за ними. Вони забігли до офісу по вул. Мельникова, 12-А, де провели деякий час. Після чого, вони ішли по вул. Герцена, де їх затримали працівники поліції. Вважає свої дії хуліганством, а не грабежем.

Обвинувачений ОСОБА_20 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав частково та пояснив, що 18 липня 2015 року в вечірню пору він разом з ОСОБА_19 . ОСОБА_21 та хлопцем по прізвищу ОСОБА_24 , вийшли з приміщення громадської організації «Персональна відповідальність», що розташована за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 12-А, де вони працювали в якості волонтерів та займалися збором продуктів та речей для передачі їх до зони АТО. Перейшовши проїжджу частину, вони розмовляючи ішли в сторону зупинки громадського транспорту «вул. Герцена», побачили хлопця, який стояв неподалік і яким виявився ОСОБА_22 . Вони всі разом підійшли до ОСОБА_22 ,стали з ним розмовляти,про що не пам`ятає . Через деякий час ОСОБА_19 відійшов та сів неподалік від них на бровку. Під час розмови у ОСОБА_21 з сумки випав ніж, потерпілий його побачив, проте потерпілому ножем ніхто не погрожував. Потім ОСОБА_21 зняв з голови потерпілого окуляри . Коли потерпілий ОСОБА_22 нагнувся, він зняв з нього кофту, яка була накинута на плечі. Після чого, вони разом з викраденим майном стали тікати, він побіг окремо від інших в одну сторону, а ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та Одинець в іншу сторону. Через деякий час вони зустрілися в дворі по АДРЕСА_4 біля паркану, потім зайшли до офісу, де він залишив викрадену кофту, там вони провели деякий час. Після чого, вони вийшли та ішли по вул. Мельникова, де їх затримали працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_21 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав частково та пояснив, що 18 липня 2015 року в вечірню пору він разом з ОСОБА_19 . ОСОБА_21 та хлопцем по прізвищу ОСОБА_24 , вийшли з приміщення громадської організації «Персональна відповідальність», що розташована за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 12-А, де вони працювали в якості волонтерів та займалися збором продуктів та речей для передачі їх до зони АТО. Перейшовши проїжджу частину, вони розмовляючи ішли в сторону зупинки громадського транспорту «вул. Герцена» побачили хлопця, який стояв неподалік і яким виявився ОСОБА_22 . Вони всі разом підійшли до ОСОБА_22 ,стали з ним розмовляти,про що не пам`ятає . Через деякий час ОСОБА_19 відійшов та сів неподалік на бровку. В ході розмови він відійшов до ОСОБА_19 та сів на бровку. В цей час у нього задзвонив телефон, який був у сумці. Дістаючи телефон у нього з сумки випав ніж, який він підняв та поклав до кишені, ножем він потерпілому не погрожував. Потім він повернувся до ОСОБА_20 , Одинця та ОСОБА_22 та зняв у потерпілого з голови окуляри, а ОСОБА_20 кофту. Після чого, він разом з ОСОБА_19 та Одинцем почали тікати в одну сторону, а ОСОБА_20 в іншу. Через деякий час вони зустрілися біля офісу по вул. Мельникова, 12-А, де він залишив викрадені окуляри та провели там деякий час. Вийшовши з офісу вони йшли по вул. Мельникова, де їх затримали працівники поліції. Визнає той факт, що відкрито заволоділи речами потерпілого, проте не планували та не домовлялися про вчинення злочину, все відбулося спонтанно.

Крім часткового визнання вини обвинуваченими ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , вина останніх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_22 не був допитаний під час судового розгляду, оскільки судом було отримано заяву ОСОБА_22 щодо неможливості брати участь у судових засіданнях у зв`язку з тим, що останній навчається за кордоном ,у місті Нью-Йорк . Крім того, судом було надано судове доручення щодо встановлення місця знаходження потерпілого ОСОБА_22 на виконання якого суду було надано лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.03.2016 року відповідно до якого було встановлено, що потерпілий ОСОБА_22 30.01.2016 року виїхав до Нью-Йорка та в Україну не повертався , а тому допитати потерпілого під час судового розгляду не виявилося можливим. Разом з тим, відсутність показань потерпілого як джерела доказів не впливає на доведеність вини обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК УКраїни, оскільки їх вина доводиться сукупністю зібраних доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Вина ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , підтверджується наступними доказами які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме:

- даними, які містяться в рапорті слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_25 від 18 липня 2015 року, відповідно до якого 18 липня 2015 року черговою частиною Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві було отримано повідомлення від ОСОБА_22 , який повідомив про вчинення відносно нього злочину, а саме 18 липня 2015 року, близько 17 години 50 хвилин ,на зупинці громадського транспорту «вул. Герцена» у м. Києві група невстановлених осіб вчинила відносно нього напад та заволоділа його майном;

- даними протоколу огляду місця події від 18 липня 2015 року під час якого було оглянуто прилеглу територію зупинки громадського транспорту «вул. Герцена» у м. Києві, в ході огляду нічого не вилучалося ;

- даними протоколу огляду місця події від 19 липня 2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого була оглянута земельна ділянка з асфальтованим покриттям, розміром 2х2 м., яка розташована в дворі будинку АДРЕСА_4 , на якій під бордюром виявлена кофта чорного кольору з сірими рукавами на відстані приблизно 4 м. від будинку. Дана територія розташована під вікнами квартири АДРЕСА_5 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2015 року з фото таблицею до нього , відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_22 впізнав за рисами обличчя ОСОБА_19 ,який був розміщений під №4,як особу , яка 18 липня 2015 року спільно з групою осіб вчинила відносно нього напад та заволоділа його майном ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2015 року з фото таблицею до нього , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_22 впізнав за рисами обличчя, формою носа, очей, вух , ОСОБА_20 ,який був розміщений під №2 та надав відносно себе неправдиві анкетні данні ,представившись ОСОБА_26 ,як особу,

яка 18 липня 2015 року спільно з групою осіб вчинила відносно нього напад та заволоділа його майном;

- даними постанови про уточнення анкетних даних від 18 липня 2015 року відповідно до якої було встановлено, що ОСОБА_20 при проведенні впізнання особи та при складанні протоколу про затримання надав неправдиві анкетні дані як ОСОБА_26 , а тому було внесено зміни до протоколу пред`явлення особи для впізнання та протоколі затримання ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_4 на ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2015 року з фото таблицею до нього , відповідно до якого потерпілий ОСОБА_22 впізнав за рисами обличчя, одягом ОСОБА_21 , який був розміщений під №1 , як особу , яка 18 липня 2015 року спільно з групою осіб вчинила відносно нього напад та заволоділа його майном ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30 липня 2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_20 ,з якого вбачається,що підозрюваний ОСОБА_20 ,в присутності захисника ,законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_16 ,на місті події -по вул. Мельникова, 31, на зупинці громадського транспорту «вул. Герцена» ,у м. Києві пояснив та показав ,яким саме чином та за яких обставин він разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_21 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_22 ,

показав де знаходився потерпілий ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та Одинець ; розповів та показав як в них з ОСОБА_22 виник конфлікт та про те, що ОСОБА_21 зірвав з голови ОСОБА_22 окуляри, а він зірвав з плечей кофту потерпілого. Крім того, ОСОБА_20 зазначив про те, що у ОСОБА_21 був ніж, який знаходився у сумці та випав з сумки ,коли останьому зателефонували, ОСОБА_21 підняв ніж з землі та поклав його до кишені штанів. Одинець стояв осторонь, а ОСОБА_19 відходив за кіоск, а коли повернувся також підходив до потерпілого ОСОБА_22 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12 серпня 2015 року за участю підозрюваних ОСОБА_19 , ОСОБА_21 з якого вбачається,що підозрювані ОСОБА_19 , ОСОБА_21 в присутності захисників ,законних представників неповнолітніх підозрюваних ОСОБА_18 , ОСОБА_17 ,на місті події -по вул. Мельникова, 31, на зупинці громадського транспорту «вул. Герцена» ,у м. Києві пояснили та показали ,яким саме чином та за яких обставин вони разом з ОСОБА_20 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_22 , вказали на розташування потерпілого ОСОБА_22 , на те, як кожен з них був розташований, коли хто та куди відходив. ОСОБА_19 вказав, що через деякий час він відійшов до бровки на даній зупинці де присів. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_21 в якого задзвонив телефон та коли він діставав телефон із сумки в нього випав ніж, якого він підняв та поклав до кишені. Після чого ОСОБА_21 підійшов до ОСОБА_20 , Одинця та ОСОБА_22 . ОСОБА_21 показав як саме він зірвав з потерпілого окуляри та після чого підійшов ОСОБА_19 . Крім того, ОСОБА_19 та ОСОБА_21 показали як саме ОСОБА_20 зірвав з ОСОБА_22 кофту та в якому напрямку вони всі побігли ;

- даними, які містяться в постанові про визнання речовими доказами від 23 липня 2015 року, відповідно до якої чоловічу кофту фірми «ZARA», чорного кольору, з сірим одним рукавом та шкіряними чорними вставками визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними ,допустимими та достовірними ,а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою ,тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту про допущені порушення права на захист обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 під час пред`явлення їх для впізнання потерпілому ОСОБА_22 , у зв`язку із тим, що слідча дія проводилася у відсутність захисника та законного представника, оскільки такі доводи є голослівними та не підтверджуються будь-якими об`єктивними даними. Суд приймає до уваги те, що під час проведення впізнання ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 потерпілим ОСОБА_22 приймала участь захисник ОСОБА_27 , яка будь-яких зауважень або скарг не висловлювала, як і самі обвинувачені, проте захисник відмовилася від підпису протоколу,та факт відмови захисника від підпису відображена у протоколах пред`явлення особи для впізнання. Крім того, під час проведення слідчої дії приймав участь вихователь ДБСН ОСОБА_28 , якому були роз`яснені права та обов`язки згідно КПК України.

Пред`явлення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 для впізнання потерпілому ОСОБА_22 проведений з дотриманням вимог КПК України, судом не встановлено наявності порушень вимог закону при його проведенні, а тому з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що дані які містяться у протоколах пред`явлення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 для впізнання потерпілому ОСОБА_22 від 18 липня 2015 року, є допустимими доказами.

При цьому суд відкидає доводи обвинувачених щодо того,що вони заздалегідь не домовлялися про спільне вчинення відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 ,а також доводи обвинуваченого ОСОБА_19 щодо відсутності у нього умислу на вчинення відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_22 , оскільки вони спростовуються здобутими по кримінальному провадженню зазначеними доказами у їх сукупності,зокрема,протоколами пред`явлення особи для впізнання від 18 липня 2015 року,з яких вбачається,що потерпілий ОСОБА_22 вказує на обвинувачених ,в тому числі і на обвинуваченого ОСОБА_19 ,як на осіб ,які діючи спільно,відкрито заволоділи його майном 18 липня 2015 року, протоколами проведення слідчого експерименту від 30 липня 2015 року та від 12 серпня 2015 року за участю підозрюваних ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 ,речовими доказами у кримінальному провадженні-викраденою у потерпілого ОСОБА_22 кофтою,яка виявлена та вилучена під час огляду місця події за адресою : АДРЕСА_6 ,від якої позбулися після вчинення злочину обвинувачені , які підтверджують ,що обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 діяли узгоджено ,зі спільним умислом,кожен з них виконував певну роль у вчиненні злочину.

Суд вважає вищезазначені доводи обвинувачених надуманими,даними з ціллю пом`якшення ,а ОСОБА_19 і уникнення, відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд, оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність вини неповнолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує їх дії за ч.2 ст. 186 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ними кримінального правопорушення, ставлення обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 до вчиненого, яке полягає у частковому визнанні вини, особи обвинувачених, те, що обвинувачені раніше не судимі, не перебувають на обліку у лікаря нарколога, психіатра,позитивно характеризуються за місцем проживання та за місцем навчання, ОСОБА_19 займається суспільно-корисною працею, ОСОБА_29 та ОСОБА_21 мають подяки та грамоти.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 суд визнає, вчинення ними злочину у неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення неповнолітніх ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини кримінального провадження , особи обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які раніше не судимі, як пом`якшуючі обставини вчинення злочину в неповнолітньому віці, відсутність обтяжуючих покарання обставин, те, що обвинувачені ОСОБА_30 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 мають постійне місце проживання та реєстрації, також суд враховує умови їх життя та виховання, рівень розвитку, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_30 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 можуть бути виправлені та перевиховані без ізоляції від суспільства.

Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_31 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України та покласти на них обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_31 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та запобігання вчинення ними нових злочинів.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року неповнолітній ОСОБА_19 був засуджений за ч.1 ст. 296 КК України до арешту строком на 45 діб,покарання у виді арешту відбув повністю 26 грудня 2015 року. На підставі ч.2 ст. 108 КК України,враховуючи,що покарання у виді арешту відносно неповнолітнього ОСОБА_19 виконано,він вважається таким,що не має судимості.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази: чоловічу кофту фірми «ZARA», чорного кольору з сірим одним рукавом та шкіряними чорними вставками, яка передана на відповідальне зберігання тітці потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_32 слід повернути у розпорядження потерпілого ОСОБА_22 .

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_20 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_21 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: чоловічу кофту фірми «ZARA», чорного кольору з сірим одним рукавом та шкіряними чорними вставками, яка передана на відповідальне зберігання тітці потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_32 - повернути у розпорядження потерпілого ОСОБА_22 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , прокурору.

Суддя ОСОБА_1