№ 336/1365/17
пр.№ 1-кп/336/196/201
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2017 року м. Запоріжжя Шевченківс1ький районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислава Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015, в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу та відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 19 березня 2015 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.05.2015 року № 129, старший сержант ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого сержанта з матеріального забезпечення 10 гаубичної артилерійської батареї 4 гаубичного артилерійського дивізіону та поставлений на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем, старший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

09 вересня 2015 року старший сержант ОСОБА_4 пішов у відпустку строком на 10 діб, і повинен був повернутися для подальшого проходження військової служби до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, 19 вересня 2015 року ОСОБА_4 , діючи в порушення статутних вимог та зобов`язань, не прибув з відпустки до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин.

17.02.2017 року він самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону зі зізнанням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав винність у вчиненні кримінально караного посягання проти встановленого порядку несення військової служби і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення описаних дій.

Пояснив, що він був призваний для проходження військової служби по 4 хвилі мобілізації. З відпустки не повернувся до військової частини через те, що захворів, у нього був гіпертонічний криз та проблеми з хребтом, перебував вдома до 17.02.2017 року, лікувався, займався господарством. Командира військової частини про хворобу не повідомив. 23.03.2017 року був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку мобілізації У вчиненні злочину щиро кається.

За згодою учасників судового провадження та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання.

Обвинувачений вперше скоїв тяжкий злочин. У вчиненому щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні істини, що суд визнає як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням перелічених пом`якшуючих обставин, а також позитивних даних про винного, який безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної незалежності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 09.07.2016 року по 08.09.2016 року, має постійне місце проживання, відсутності у нього судимостей, суд вважає можливим при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті звинувачення, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Відомостей про речові докази, як і про судові витрати, суду не надано.

У зв`язку з належною процесуальною поведінкою обвинуваченого, суд вважає за можливе не застосовувати до нього до набрання вироком законної сили запобіжний захід, який на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1