Справа № 344/245/17
Провадження № 1-кс/344/87/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000002 від 04.01.2017р.,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 04 січня 2017 року водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2170», р.н. НОМЕР_1 , рухався автомобілем по вул. Івасюка в м. Івано-Франківськ. Разом з ним в салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Проїжджаючи по освітленій ділянці дороги, у напрямку перехрестя із вул. Вовчинецька-Надрічна, після проїзду заокруглення проїзної частини у ліву сторону, ОСОБА_5 виїхав за межі проїзної частини праворуч на тротуарну доріжку, де вчинив наїзд на бетонну опору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померли на місці події, водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями госпіталізовані у відділення інтенсивної терапії ОКЛ м. Івано-Франківська.

Матеріалами клопотання також зазначено, що під час огляду місця події 04 січня 2017 року вилучено зазначений вище транспортний засіб, який в свою чергу належить ОСОБА_5 , та який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні - є предметом вчинення кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення його збереження слідчий просив накласти арешт.

Слідчий клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Третя особа, власник тимчасово вилученого майна, - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучений 04.01.2017р. під час огляду місця події транспортний засіб марки «ВАЗ-2170», р.н. НОМЕР_1 , може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім цього, постановою слідчого від 04.01.2017р. вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 04 січня 2017 року під час огляду місця події транспортний засіб марки «ВАЗ-2170», р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому в с. Задарів Монастириського району Тернопільської області, - заборонивши володіння, користування та розпорядження ним.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1