Справа № 570/1792/17
номер провадження 1-кп/570/175/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2017 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальне провадження №0000060 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данківці Хотинського району Чернівецької області, громадянина України, який має неповну вищу освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, неодружений, який є солдатом, водієм 3-го мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який є раніше не судимий, зареєстрований по АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на проходження військової служби в Збройних Силах України від 25 лютого 2016 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 17 березня 2017 року близько 17 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася на Рівненському загальновійськовому полігоні в АДРЕСА_2 і до 17 квітня 2017 року обов`язки військової служби не виконував, а знаходився за місцем своєї реєстрації.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, визнав повністю і суду показав, що умисно 17 березня 2017 року близько 17 години 00 хвилини з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби без поважних причин самовільно залишив місце служби місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася на Рівненському загальновійськовому полігоні в АДРЕСА_2 і до 17 квітня 2017 року обов`язки військової служби не виконував, а знаходився за місцем своєї реєстрації. Пояснив, що просився у відпустку, однак командування його не відпустило. А вдома тяжко захворів батько та вагітна жінка, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. 17 квітня 2017 року добровільно прибув до військової частини на місце служби.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, за ч.4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин - захворів батько та погіршився стан здоров`я у вагітної жінки, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Обтяжуючі покарання обставини прокурором не заявлено, а судом встановлено не було.
Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про необхідність застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі 415 (чотириста п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7055 (сім тисяч п`ятдесят п`ять) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1