Справа № 404/7138/16-к
Номер провадження 1-кс/404/263/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , інших власників майна: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представників інших власників майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши в приміщенні суду в місті Кропивницькому скаргу ОСОБА_4 про визнання незаконною бездіяльності слідчого та прокурора, зобов`язання повернути майно, вилучене під час обшуку по матеріалам кримінального провадження 0000097 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 229 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2017 року до Кіровського районного суду міста Кіровограда звернувся ОСОБА_4 з вимогою визнати незаконною бездіяльність слідчого та прокурора, у зв`язку з чим зобов`язати заявлених суб`єктів оскарження повернути належне йому майно, вилучене з його володіння під час обшуку від 01 грудня 2016 року по означеному кримінальному провадженню.

Скаржник і його представник вимоги підтримали, в обґрунтування вказали, що ухвалою колегії апеляційного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2016 року, скасована ухвала слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 грудня 2016 року про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно та в порядку п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, зобов`язано негайно повернути майно його власнику, тобто ОСОБА_4 . Проте судове рішення, що набрало законної сили не виконано, це вказує на бездіяльність заявлених суб`єктів оскарження.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , також вважають себе власниками/володільцями вилученого майна, та їх представник заявляє, що спірне майно належить їм, а не ОСОБА_4 Повідомили, що з приводу незаконного заволодіння, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, проводиться розслідування в іншому кримінальному провадженні.

Прокурор заперечує вимоги скаржника, посилавшись на відсутність у слідчого судді повноважень для виконання ухвали апеляційного суду. Вилучення майна відбулось на підставі ухвали слідчого судді, тобто не відноситься до категорії тимчасово вилученого, відтак воно не буде повернуто.

Уважно вислухавши доводи присутніх, ретельно дослідивши матеріали клопотання, та долучені володільцями письмові докази, з`ясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини:

28 листопада 2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, був наданий дозвіл на проведення обшуку по АДРЕСА_1 .

01 грудня 2016 року, при проведенні обшуку за вказаною адресою, вилучили майно та документи, перелік яких міститься в протоколі обшуку.

13 грудня 2016 року, постановою слідчого все вилучене майно та документи були визнані по вказаному кримінальному провадженню в якості речових доказів та передані на відповідальне зберігання, де й перебувають в цей час.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді, суду у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна. На виконання вказаної вимоги Закону, 26 грудня 2016 року, колегія апеляційного суду Кіровоградської області, скасувала ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 грудня 2016 року про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно та в порядку п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, зобов`язала негайно повернути майно його власнику - ОСОБА_4 . Таким чином, вимога скаржника вже задоволена. Дублювання однієї і тої ж вимоги є безпідставним, тобто вона не може бути двічі задоволена.

За правилами ст. 113 КПК України, визначено поняття процесуальних строків, - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Неухильно дотримуючись вказаних вимог, погоджуюсь з правовою позицією прокурора, щодо відсутності в слідчого судді повноважень на здійснення досудового контролю за виконанням судових рішень. Не підлягає поширеному тлумаченню чіткий перелік підстав на оскарження дій чи бездіяльності слідчого і прокурора під час проведення досудового розслідування (ч. 1 ст. 303 КПК України).

Компетенція слідчого судді поширюється на дотримання процесуальних строків визначених Кримінальним Процесуальним Кодексом України, в той час як ухвала суду апеляційної інстанції не входить до нього. Ця обставина є самостійною підставою для відмови по заявленим вимогам скаржника.

Згідно п. 7 ст. 56 КПК України, потерпілий має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У свою чергу, положеннями ст. 308 КПК України передбачений спеціальний суб`єкт і процедура оскарження недотримання розумних строків. Так, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

У даному випадку, контроль за своєчасністю виконання судового рішення (дотримання розумних строків) покладається не на слідчого суддю, а на прокурора вищого рівня.

Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в поряду, визначеному Кабінетом Міністрів України. (ч. 2 ст. 100 КПК України)

Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. Аналогічні за змістом роз`яснення містить і п. 1 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174,539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Зі змісту наведеного роз`яснення зрозуміло, що заявлені власники/володільці зможуть ініціювати перед судом чи слідчим суддею розгляд клопотання про повернення майна, після пред`явлення ними копії судового рішення, що набрало законної сили, про визнання за певною особою індивідуально визначеного майна, вилученого під час обшуку від 01.12.2016 року. Такий правовий висновок гарантує забезпечення майнових прав щодо невизначеного кола власників/володільців спірного майна.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_4 по заявленій ним скарзі про визнання незаконної бездіяльності слідчого Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, ОСОБА_9 та прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури, ОСОБА_3 , зобов`язати їх повернути майно, вилучене під час обшуку від 01 грудня 2016 року, по матеріалам кримінального провадження 0000097 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 229 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу слідчого судді можуть бути подані під час підготовчого судового засідання. (ст. 307 КПК України).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1