Справа №487/3604/17 21.08.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/438/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.9 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року, якою задоволено клопотання та накладено арешт майна на квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_6 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
власник майна ОСОБА_6 ,
представник власника майна ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги .
Просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року, про накладення арешту на майно скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року задоволено клопотання слідчого, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт вважає, що ухвала винесена без достатніх підстав, з суттєвими порушеннями КПК України та чинного законодавства.
Стверджує, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на майно.
Вказує, що у клопотанні слідчого надані недійсні документи про право власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 .
Вважає, що відсутні докази, які б доказували вчинення злочину конкретною особою.
Вказує, що не встановлено розмір майнової шкоди та розумність і співмірність обмеження права власності.
Звертає увагу, що не вказано правову підставу для арешту майна та винесення рішення за відсутності безпосереднього власника майна.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
В ході огляду місця події вказану квартиру було опечатано.
3 липня 2017 від ОСОБА_11 , яка проживає в кв. АДРЕСА_3 , в кінці червня 2017 помітила, що на дверях кв. АДРЕСА_1 відсутня бирка, якою в її присутності був опечатаний замок даної квартири, і невідомі особи намагаються проникнути до цієї квартири.
В ході ознайомлення із інвентарною справою на зазначену вище квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що після смерті ОСОБА_10 здійснюються активні дії щодо виготовлення документів та підготовки квартири до продажу, зокрема встановлено, що на підставі замовлення №2-2847 від 22 червня 2017 року було проведено технічну інвентаризацію вказаної вище квартири та виготовлено нову технічну документацію. Також, відповідно Договору №2898 купівлі- продажу нерухомого майна від 19 жовтня 1995 року, зазначена вище квартира була продана ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 на «Південній товарній біржі», однак з невідомих причин технічна документація була виготовлена лише в 2017 році, а з 1994 року і до самого моменту смерті ОСОБА_10 проживала у зазначеній вище квартирі.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність накладення арешту на квартиру, оскільки вона є предметом злочину та для запобігання відчуження майна на користь третіх осіб.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення заявниці та її представника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про арешт на квартиру АДРЕСА_1 , слідчим суддею додержані вимоги ст. 170 173 КПК України.
Згідно вимогам ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на обставини кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 170 КПК України щодо завдання та мети арешту, слідчий суддя при постановленні рішення вірно врахував, що зазначене майно відповідає критерію речового доказу та на підставі ст. 170 КПК України підлягає арешту.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею в ході судового провадження, судом апеляційної інстанції не виявлено.
За такого, всі апеляційні доводи є неприйнятними.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.
Керуючись ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2017 року, якою задоволено клопотання та накладено арешт на квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: