Провадження № 11-сс/795/479/2016
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 49 600 (сорок дев`ять тисяч шістсот) гривень щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, українки, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,-

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, вчиненого в період іспитового строку, раніше неодноразово судима за аналогічні злочини. При цьому підозрювана не має постійного місця роботи, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати розслідуванню в даному кримінальному провадженні та продовжити займатись злочинною діяльністю.

Адвокат підозрюваної ОСОБА_8 не погоджуючись з ухвалою слідчого судді подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, ухвалу суду необґрунтованою оскільки прокурором не доведено, а судом не встановлено неможливість застосування до підозрюваної інших запобіжних заходів. Посилаючись на положення п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, ставить під сумнів визначений в ухвалі суду розмір застави в сумі 49 600 грн. І хоча погоджується, що цей розмір визначено в межах передбачених законом, проте вважає його явно непомірним для підозрюваного та його близьких родичів, натомість акцентує на відсутності в ухвалі посилання на обставини, що зумовили визначити саме такий розмір. Крім того, звертає увагу апеляційного суду, що судом неправомірно, в порушення ч.3 ст. 194 КПК України, покладено обов`язок в разі внесення застави «не відлучатись з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора чи суду», оскільки зазначеною нормою кримінального процесуального закону в разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою покладення такого обов`язку не передбачено.

В засіданні апеляційного суду захисник та підозрювана підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених. Захисник наполягав на своїй вимозі про застосування до його підзахисної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, позицію захисника та підозрюваної на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги. Таке рішення суду обґрунтовує наступним чином.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Так, розглядаючи клопотання, на виконання вимог ст. 177 КПК України, суд правильно встановив, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та перевірено наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної.

З даним твердження погоджується і колегія суддів. Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується протоколами огляду місця події від 10.12.2016 року (а.с.13-14), від 14.12.2016 року (а.с.15-16), висновком експерта від 13.12.2016 року №1283(х) (а.с.17), речовими доказами по справі постанова про визнання речовими доказами від 13.12.2016 року (а.с. 18), протоколом допиту свідка « ОСОБА_10 (а.с.19-20).

Колегія суддів знаходить, що слідчим суддею встановлено наявність ризику того, що підозрювана може вчиняти інші кримінальні правопорушення, перш за все тому, що неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, не має будь-яких засобів до існування, а отже застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної. Крім того, у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, немає постійних джерел для існування і вона скоїла кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Тому існують об`єктивні ризики того, що вона буде продовжувати злочинну діяльність.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги не встановлено жодних переконливих доводів адвоката, якими апелянт обґрунтовує свою точку зору щодо можливості застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт. Більше того, матеріали кримінального провадження ставлять під сумнів виконання покладених обов`язків в разі застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Задовольняючи клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя цілком вірно з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу дійшов до висновку про необхідність застосування до неї саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги ст.178 КПК України.

При цьому врахована вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, вік підозрюваного, відсутність постійного місця роботи чи будь-яких засобів до існування, наявність судимостей за вчинення злочинів проти власності, наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

Обираючи підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом розглянута можливість застосування застави щодо особи, яка повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, а визначена застава призначена забезпечити належну процесуальну поведінку особи.

Згідно ст. 183 ч. 3 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргумент на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Відтак, безпідставними є твердження захисника щодо визначеного розміру застави, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати, а тому жодних порушень колегією суддів при визначенні застави не встановлено.

Проте є слушним твердження адвоката, що при внесенні застави та звільненні з-під варти, згідно вказаної ухвали слідчого судді, на підозрювану ОСОБА_8 було покладено обов`язок: не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду, який не передбачений ч.5 ст. 194 КПК України. Тому на думку колегії суддів, з метою економії процесуальних засобів, в ухвалу слідчого судді можливо внести зміни, які не змінюють суті ухвали та її змісту, не погіршують становища підозрюваної і не впливають на фактичні обставини справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 задовольнити частково.

Слова в резолютивній частині ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 «не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду» замінити словами: «не відлучатися без дозволу слідчого прокурора або суду із населеного пункту, в якому вона зареєстрована і проживає».

В решті частини ухвали слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4