справа № 166/340/16-к
провадження № 1-кп/166/33/17
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу
26 липня 2017 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;
захисника ОСОБА_9 ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 21 січня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк два місяці до 19 березня 2016 року включно.
В подальшому строк тримання під вартою продовжувався ухвалами судів: ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 03.04.2017 року до 06 травня 2017 року включно, ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 03.05.2017 року до 02.07.2017 року включно та ухвалою того ж суду від 23.06.2017 року до 21.08.2017 року включно.
В судовому засіданні 10.07.2017 року Суду захисником ОСОБА_6 ОСОБА_7 було подано клопотання про зміну запобіжного заходу, відповідно до резолютивної частини якого адвокат просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та з встановленням для обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, перелік який зазначений у п. 2 резолютивної частини Клопотання. Дане Клопотання обґрунтовується тим, що доказ, а саме висновок експерта №28 судово-медичної експертизи ОСОБА_14 від 09.03.2016 року, який органами досудового слідства покладений в основу доказової бази щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, проведений з порушенням вимог процесуального Закону, а медична картка стаціонарного хворого №333 Ратнівської ЦРЛ на гр.. ОСОБА_14 , на яку вказаний Висновок експерта містить посилання, в порушення вимог ст. 93, 101 КПК України не була отримана як доказ у встановленому Законом порядку. Окрім того, захисник ОСОБА_6 у поданому клопотанні зазначив про те, що до показів ОСОБА_14 слід відноситись критично.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення Захисників ОСОБА_6 , думку Прокурора з приводу розглядуваного клопотання, представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , Ратнівський районний суд Волинської області дійшов висновку, про його необгрунтовність, беручи до уваги наступні обставини:
Відповідно ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України)
Згідно приписів ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
При цьому, як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 03.04.2017 року вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 травня 2016 року у даній справі було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з відповідними вказівками, виконання яких є обов`язковим для суду нижчої ланки.
Так, зокрема, однією з підстав для скасування наведеного вище вироку, суд апеляційної інстанції визначив ту обставину, що судом не було надано належної оцінки показанням потерпілих та свідків.
З огляду на наведене, Суд зазначає, що беручи до уваги процесуальні наслідки скасування судом вищої інстанції вироку Ратнівського районного суду Волинської області у даному кримінальному провадженні, ризики, визначені нормою статті 177 КПК України з встановленням обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені приписом ст. 178 КПК України та встановлені у попередніх ухвалах про вжиття запобіжних заходів в межах даного кримінального провадження, - відновились.
Таким чином, зважаючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні вказаних злочинів, ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент проведення судового засідання з розгляду даного кримінального провадження не зменшились, у справі не допитані потерпілі та свідки, на показання яких може впливати обвинувачений, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню, окрім того, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом уникнення судового слідства, санкції статей, за якими він обвинувачуються передбачають покарання до 10 років позбавлення волі та до 7 років позбавлення волі відповідно, застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Щодо тверджень захисників обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що висновок експертизи № 28 від 09.03.2016 року проведений з порушенням вимог процесуального Закону, а медична картка стаціонарного хворого №333 Ратнівської ЦРЛ на гр. ОСОБА_14 , на яку вказаний Висновок експерта містить посилання, в порушення вимог ст. 93, 101 КПК України не була отримана як доказ у встановленому Законом порядку, то Суд зазначає наступне:
Відповідно до припису ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно норми ч. 2 вказаної статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Разом з цим, Судом було досліджено клопотання захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про визнання доказу недопустимим від 06.07.2017 року стосовно доказів, про які йдеться і в клопотанні про зміну запобіжного заходу, за наслідком чого Судом було прийнято рішення про дослідження вказаних документів та оцінки їх в якості доказів у даному кримінальному провадженні на предмет недопустимості в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у даному провадженні.
При цьому, беручи до уваги, що доводи, зазначені у клопотанні в якості підстав для зміни запобіжного заходу стосуються того ж процесуального інституту допустимості (недопустимості) доказів, щодо яких Судом оцінка проведена не була, вказані обставини не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, з врахуванням, також і тієї обставини, що Судом, станом на 26.07.2017 року не було досліджено й інших доказів, які були покладені в основу обвинувачення відносно ОСОБА_6 .
Таким чином, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
З огляду на наведене, беручи до уваги приписи ст. ст. 89, 177, 178, 350 КПК України, Ратнівський районний суд Волинської області-
Суддя ОСОБА_1