Справа №560/288/16-к
Провадження №1-кп/560/26/17
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою
17 травня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця судове засідання по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В
З Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури до Дубровицького районного суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000003 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України із затвердженим обвинувальним актом.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , який закінчується 22 травня 2017 року. В обгрунтування якого прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених ст.177 KПK України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та захисником було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , в обгрунтування якого захисник вказує, що на даний час потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відпала, оскільки як в ході досудового розслідування - від слідства, так і під час судового розгляду - від суду ОСОБА_4 не ухилявся, не перешкоджав встановленню істини, не допускав правопорушень чи порушень порядку під час слухання справи тощо. Тому вважає, що обставини, які вказують на перешкоджання діяльності суду щодо встановленню істини відсутні. Крім того, вказує що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо такі застосовувалися до нього раніше та зсилається на покази свідків, які були надані в судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження. Тож вважає, що в контексті оцінки вагомості доказів є підстави для перегляду рішення про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Крім того вказує на наявність постійного місця проживання, спільне із своєю дружиною виховання трьох малолітніх дітей, які перебувають на їхньому утриманні, що вказує на міцність соціальних зв`язків, а тому, на його думку, вказані обставини дають можливість застосувати щодо ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та наполягала на продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого та потерпілу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовждення тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 березня 2017 року, ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до закінчення судового розгляду даного кримінального провадження, але не більше, як на 60 днів, однак судовий розгляд ще не завершено.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Даних про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не встановлено, а також суд приймає до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, зокрема оцінюючи зазначені захисником підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слід вказати, що захисник просить врахувати положення ст.178 КПК, однак при обгрунтуванні клопотання зсилається на покази допитаних свідків під час судового розгляду та інші докази, які були предметом дослідження судом, однак, відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Захисником неодноразово заявлялось клопотання про визнання певних письмових доказів недопустимими, однак питання їх допустимості вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, тому на даний час враховувати ці покази чи інші письмові докази при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу не передбачено чинним КПК, в статті 178 КПК України вказується лише про оцінку обставин при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. А при обранні виду запобіжного заходу слідчим суддею всі ці обставини були враховані, зокрема слід зазначити, що окрім наявних доказів, які не мають наперед встановленої сили, проте саме вагомість їх наявності слід враховувати при вирішенні питання про обрання чи зміну запобіжного заходу, також судом враховується і тяжкість покарання і те, що даних, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та необхідність проведення лікування не встановлено, до затримання був непрацюючим, в шлюбі не перебував (шлюб розірвано), за місцем проживання характеризується з негативної сторони, несудимий в силу вимог статті 89 КК України, тому тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину та дані про особу обвинуваченого дають підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу. Окрім того, дотримання обвинуваченим порядку під час слухання справи це є безпосереднім його обов`язком, що передбачений ст.329 КПК України і не може враховуватись як підстава для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того, суд враховує загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою у таких випадках, які викладено у правовій позиції ЄСПЛ рішенні у справі «Харченко проти України» згідно якого розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись у кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливість аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги над особистістю.

Крім того пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Тому вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його зміну, суд враховує зокрема обставини справи, особу обвинуваченого та вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. При цьому суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 у разі визнання його винним та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни щодо нього запобіжного заходу.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою, а такий запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та є таким, що виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду. Тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою визначається в днях та не може перевищувати 60 днів.

Керуючись ст.ст.177-179, 183, 184, 194, 331 КПК України суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задоволити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до закінчення судового розгляду даного кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 15 липня 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Рівненського слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України у Рівненській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1