справа № 631/2014/14-к
провадження № 1-кп/631/4/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні селища Нова Водолага, Нововодолазького району, Харківської області, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за ч.1ст.286, ч.1ст.135 КК України внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000274 від 20.04.2014 року стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Високий, Харківського району, Харківської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, маючого малолітнього сина, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

В С Т А Н О В И В

20 квітня 2014 року, близько 1-ї години, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 21051 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Радянській села Охоче, Нововодолазького району, Харківської області зі сторони будинку культури в напрямку центру с. Охоче. В районі лінії електричних передач №-39 ОСОБА_5 керуючи вказаним транспортним засобом, не вибравши безпечної швидкості, не був уважний і не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який йшов по проїзній частині дороги зліва відносно напрямку руху від автомобіля у зустрічному напрямку, чим виконував вимоги п.4.1. «Правил дорожнього руху України», де зазначено: «Пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку. Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів.» Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з місця пригоди зник, поставивши потерпілого в небезпечний для життя стан. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_5 при русі у темну пору доби повинен був рухатися з допустимою за умовами видимості на дорозі швидкістю руху, а при виникненні небезпеки для руху повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля, а також, в населеному пункті, водій ОСОБА_5 повинен був рухатися з допустимою швидкістю руху в населених пунктах не більше 60км/г. Тобто, в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, де зазначено: п. 12.2 - «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги». п.12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»

В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти цій дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.п.12.3 та 12.4 «Правил дорожнього руху України».В діях водія автомобіля ВАЗ-2105 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.3 та 12.4 «Правил дорожнього руху України», які, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області №1056/14 від 21.11.2014).

В результаті дорожньо-транспортної події, яка сталася внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , пішоходу ОСОБА_6 , були заподіяні: - закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забитої рани, тім`яно-потиличної області; - травма лівої гомілки у вигляді закритого подвійного осколкового перелому верхньої та нижньої третини великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням відламків під кутом, відкритим зовні в нижній третині та всередину - у верхній третині, згідно висновку судово-медичної експертизи №89-ОКБ/14 від 19.05.2014р. За ступенем тяжкості черепно-мозкова травма відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п.-2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995р. № 6).Травма лівої гомілки відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2.1.в., п.2.2.2. п.4.11 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995р. № 6). Вищевказані ушкодження не є небезпечними для життя (згідно п.2.1.2., п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995р. № 6).

Крім цього, після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_6 , водій транспортного засобу ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди проявив байдужість і неповагу до прав людини на життя, та в порушення вимог п.2.10 «Правил дорожнього руху України», не вжив всіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_6 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду органи міліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організації об`їзду місця пригоди і з місця пригоди зник, чим завідомо залишив без допомоги пішохода потерпілого ОСОБА_6 який перебував в небезпечному для життя стані.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовився давати пояснення на підставі свого конституційного права передбаченого ст.63 Конституції України. За даних обставин ОСОБА_5 відмовився давати свої пояснення і в ході досудового розслідування, що зафіксовано в протоколі його допиту за участю захисника.

Незважаючи на відсутність пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , та не визнання ним своєї вини в інкримінованих йому в вину правопорушеннях передбачених ч.1 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України вина обвинуваченого ОСОБА_5 найшла своє повне підтвердження в показах потерпілого ОСОБА_6 та свідків.

Так потерпілий від злочину ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вже 20 квітня 2014 року о першій годині направлявся до домоволодіння ОСОБА_7 в селі Охоче Нововодолазького району Харківської області і коли рухався по проїзній частині відчув удар та втратив свідомість. Потерпілий пояснив, що до тями він прийшов уже в лікарні і подробиць дорожньо-транспортної пригоди він не пам`ятає. Потерпілий пояснив суду, що в результаті даної пригоди він отримав значні пошкодження нижніх кінцівок і медичну, або першу необхідну допомогу на місці пригоди винний водій ОСОБА_5 йому не надав.

Крім пояснень потерпілого вина обвинуваченого найшла своє повне підтвердження в протоколах слідчих експериментів від 16.08.2014 року та від 11.11.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_6 в ході якого він, хоча і перебував у складному фізичному стані пов`язаному з отриманими травмами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в добровільній формі на місці вчинення злочину ДТП, розкриває механізм скоєного правопорушення, чим повністю викриває обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні даних злочинів, що також підтверджується схемами до відповідної слідчої дії, які проаналізовані в судовому порядку.

Судом також досліджені інші докази які є суттєвими для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Так судом допитані в якості свідків поняті: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в судовому засіданні підтвердили факт присутності потерпілого в ході проведення відповідних слідчих експериментів, що в повній мірі дає можливість суду визнати дані слідчі дії належними в плані доказового значення.

Допитана в якості свідка під присягу ОСОБА_10 в повній мірі підтримала свої первинні пояснення дані в ході досудового слідства та підтвердила суду, що дійсно в ніч на 20 квітня 2014 року вона перебуваючи на території сільського клубу села Охоче зустріла ОСОБА_5 який повідомив, що він тільки-но, на своєму автомобілі збив чоловіка. Свідок пояснила, що на автомобілі яким керував ОСОБА_5 дійсно було розбито лобове скло.

Допитана в якості свідка під присягу ОСОБА_11 в повній мірі підтримала свої первинні пояснення дані в ході досудового слідства та підтвердила суду, що дійсно в ніч на 20 квітня 2014 року вона перебуваючи на території свого домоволодіння в селі Охоче зустрічалася з ОСОБА_5 який запитував де його співмешканка. Свідок підтвердила, що ОСОБА_5 керував білим легковим автомобілем, а коли вона вийшла за подвір`я де знаходився уже і службовий автомобіль працівників правоохоронних органів, то свідок побачила, що на автомобілі, яким керував ОСОБА_5 , відсутнє переднє лобове скло.

Судом пояснення учасників процесу перевірені в судовому засіданні та визнаються як належні докази по справі.

Вина ОСОБА_5 підтверджується і протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 квітня 2014 року відповідно якого працівники правоохоронних органів в 2 години 30 хвилин склали відповідний процесуальний документ про відповідну дорожньо-транспортну пригоду в ході якої був травмований громадянин ОСОБА_6 , а також схемою до даного протоколу. В своїй сукупності, логічності та послідовності пояснень свідків та потерпілого у суду нема жодних підстав сумніватися в допустимості даного документу як доказу.

Судом досліджений висновок авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу №-472/14 від 30.06.2014 року відповідно якого будь-яких пошкоджень рульового управління, гальмівної системи, ходової частини на автомобілі ВАЗ 21051 реєстраційний номер НОМЕР_1 не виявлено. Однак із фото таблиці до відповідного експертного дослідження встановлено пошкодження, відсутність лобового скла на вказаному автомобілі.

Обставини на які вказує потерпілий повністю найшли своє підтвердження в сукупності показів учасників процесу та не викликають сумніву у суду. Пояснення потерпілого послідовні, логічні і повність викривають ОСОБА_5 в скоєнні відповідних злочинів розкриваючи механізм скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, нанесення тілесних ушкоджень та локалізацію даних пошкоджень на тілі потерпілого, що також повністю відповідає та підтверджується висновком судово-медичної експертизи №89-ОКБ/14 від 19.05.2014р. згідно якої ОСОБА_6 отримав закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, забитої рани, тім`яно-потиличної області; - травма лівої гомілки у вигляді закритого подвійного осколкового перелому верхньої та нижньої третини великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням відламків під кутом, відкритим зовні в нижній третині та всередину - у верхній третині. Судово-медичним експертом робиться висновок, що за ступенем тяжкості черепно-мозкова травма відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п.-2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995р. № 6).Травма лівої гомілки відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2.1.в., п.2.2.2. п.4.11 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995р. № 6). Вищевказані ушкодження не є небезпечними для життя (згідно п.2.1.2., п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995р. № 6).

Так допитані в якості свідків в судовому засіданні під присягою громадяни: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в повній мірі підтвердили ті обставини на які посилається сторона обвинувачення. Свідки підтвердили наявність пошкодження на автомобілі ОСОБА_5 та його протиправну поведінку в ніч на 20 квітня 2014 року. Дані свідчення в повній мірі відповідають первинним показам свідків, а також повністю спів відповідають показам потерпілого ОСОБА_6 .

Суд дослідивши пояснення віх учасників процесу, матеріали якими підтверджуються протиправність в діях обвинуваченого, приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованих йому в вину правопорушеннях повністю підтверджена, а дії його правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також за ч.1 ст.135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

При визначенні міри покарання ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь його винуватості, а також дані, що характеризують обвинуваченого як особу, те що він не визнає свою провину та не кається в скоєному, не намагається в добровільному порядку вирішити цивільно-правові питання з потерпілим. Суд враховуючи відсутність обставин які пом`якшують відповідальність, а також враховуючи відсутність обставин які обтяжують відповідальність, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в виді обмеження волі на певний строк в межах санкції статті, Кримінального Закону з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Суд вважає за необхідне виключити з обставин які обтяжують відповідальність ОСОБА_5 , скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в ході проведення лікарського висновку дана дія була проведена не з ОСОБА_5 , а з іншою особою, що підтверджується самим висновком в матеріалах кримінального провадження.

Згідно ст.70 КК України суд вважає за необхідне ОСОБА_5 призначивши покарання по кожному злочину окремо, визначити остаточно покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства в умовах суспільно корисної праці з застосуванням до нього ст.75 КК України звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком на один рік, та застосувавши норму права ст.76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції за місцем реєстрації.

Суд приймаючи до уваги той факт, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового слідства запобіжний захід не обирався, то суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили також не обирати ОСОБА_5 запобіжний захід.

Суд вважає за необхідне та доцільне позовні вимоги ОСОБА_6 залишити без розгляду, одночасно роз`яснивши потерпілому, що таким чином його права не порушуються, а він не позбавлений можливості в цивільно-правовому порядку звернутися до суду з відповідними позовними вимогами при наявності підстав та доказів.

Відповідно до ст.374 КПК України вирішити питання пов`язані з речовими доказами, а також з судовими витратами.

Керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, КПК України суд, -

З А С У Д И В

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.286 КК України та ч.1 ст.135 КК України призначивши покарання по ч.1 ст.286 КК України два роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а по ч.1 ст.135 КК України один рік обмеження волі.

Згідно ст.70 КК України суд вважає за необхідне ОСОБА_5 призначивши покарання по кожному злочину окремо, визначити остаточно покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання два роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції за місцем реєстрації.

Позовні вимоги ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Відповідно до ст.374 КПК України вирішити питання пов`язані з судовими витратами і стягнути з ОСОБА_5 на користь державного бюджету України дві тисячі п`ятдесят п`ять гривень дванадцять копійок, понесені витрати при проведенні судових експертиз.

Керуючись ст.374 КПК України, приймаючи до уваги той факт, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового слідства запобіжний захід не обирався, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили також не обирати ОСОБА_5 запобіжний захід.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.392-395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили