В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/258/16 р.

13.05.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

сторони провадження:

прокурор Баштанскої місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Піски, Баштанського району, Миколаївської області, громадянки України, не працюючої, з не повною загальною середньою освітою, не одруженої, не судима, що проживає в АДРЕСА_1 , має п`ятеро неповнолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.01.2016, близько 22 год. 30 хв., у ОСОБА_4 почались перейми. Того ж дня, близько 24 год. 00 хв., ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на вбивство своєї новонародженої дитини, вийшла з будинку та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, зайшла до приміщення сараю, який розташований на території домоволодіння за місцем проживання останньої по АДРЕСА_1 , в якому народила живу дівчинку. Відразу після народження ОСОБА_4 , бажаючи настання смерті новонародженої, здавила шию дитини, внаслідок чого остання померла.
Відповідно до висновку СМЕ №17 від 22.04.2016 у новонародженої дитини наявні ушкодження: очагові крововиливи в тканини кореня язика, гортані, трахеї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження являються прижиттєві. Смерть новонародженої дитини жіночої статі настала внаслідок механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї, можливо рукою, руками.
Після цього ОСОБА_4 загорнула вбите немовля в светр та шматок поліетиленової плівки, вийшла з сараю та занесла труп вбитої дитини на горище і залишила його там.
Так ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні не визнала, але не заперечувала про ті фактичні обставини справи які описані в обвинувальному акті.

ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що про вагітність вона нікому не казала, тому що люди недоброзичливі і кепкували б з неї. 30.01.2016р. у неї стались перейми о 22.00 год., вона думала, що хоче до туалету, але виявилось, що у неї перейми і вона пішла в сарай, щоб народити там дитину. Швидку допомогу вона не викликала. Дитину народила живу на підлозі в сараї. Дитина рухала руками ногами. Так вийшло, що вона задушила дитину, вона не розуміла, що робить. В її планах не було такого щоб убити дитину, вона хотіла залишити дитину у пологовому будинку. Душила дитину здавивши їй шию рукою, скільки хвилин душила сказати, не може. Коли дитина перестала рухатись, вона зрозуміла, що дитина мертва. Дитина була жіночої статі. Мертву дитину вона загорнула в светр та сховала на горищі щоб ніхто не бачив. Мертву дитину хотіла пізніше поховати, але був сильний сніг і вона цього не зробила. Вона не визнає факту навмисного вбивства дитини. Про вчинене жалкує. У неї є ще п`ятеро малолітніх дітей. Відносно яких вона позбавлена батьківських прав.
Так виходячи з показів обвинуваченої, вона факт вагітності від всіх оточуючих приховувала. На жодному обліку в лікарні не перебувала та не відвідувала гінеколога. На думку суду це свідчить про направленість умислу ОСОБА_4

30.01.2016, приблизно о 22 годині за місцем проживання, почалися перейми. Близько 00:00 години ночі, цієї ж доби, зайшла в сарай та через декілька хвилин народила дитину, особу жіночої статі на підлогу. Тобто обставини пологів - пішла до сараю, де народила дитину на брудну підлогу, а не народжувала вдома, свідчить про не бажання залишати дитину в живих та умисел приховання вчинення злочину.

Відразу після народження дитини, ОСОБА_4 вказала, що остання лежачи на підлозі рухала ногами та руками, тому вона зрозуміла, що дівчинка жива. Та після цього не усвідомлюючи своїх дій рукою здавила шию дитини та тримала близько 2 хвилин, але вбивати дитину не хотіла. І в той же час, ОСОБА_4 вказує, що перебувала в стані афекту, та нічого не розуміла, але вона чітко вказує, що бачила як дитина рухається, також народжувала без галасу, інакше почули б сусіди, як вона народжую 6-ту дитину. Такі твердження суд відносить до способу захисту.

ОСОБА_4 зрозуміла, що дитина померла, бо вона перестала рухати кінцівками. Потім пішла до літньої кухні будинку та взяла дитячий светр, в який закутала дитину та віднесла на горище. Всі ці дії ОСОБА_4 свідчать про направленість умислу на позбавлення життя народжуваної дитини.

Покази обвинуваченої узгоджуються із протоколом огляду місця події від 10.02.2016 та фототаблиць до нього вбачається, що труп немовляти жіночої статі виявлено на горищі домоволодіння по АДРЕСА_1 , завернутий в светр.

Із протоколу огляду предмету від 10.02.2016 та фототаблиць до нього, а саме телефону марки Нокія 8312, який належить знайомому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 встановлено, що в папці «Received» наявні 4 фотографії мертвої дитини.

При проведенні 26.04.2016 слідчого експерименту ОСОБА_4 , в присутності свого захисника та понятих розповіла про місце, час, спосіб та обставини вчиненого нею злочину, а саме той факт, що народивши ІНФОРМАЦІЯ_2 дитину душила її рукою, близько 2 хвилин, тобто вона пам`ятає факт вбивства дитини. Обвинувачена підтвердила об`єктивність фіксації фактів у вказаному протоколі, а також зазначила, що, під час цієї слідчої дії вона добровільно все розповіла і тиск на неї не чинився.

Довідка Баштанської ЦРЛ від 11.02.2016, що ОСОБА_4 народжувала дитину в строк від 7 до 11 днів.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №17 від 22.04.2016 у новонародженої дитини наявні ушкодження: очагові крововиливи в тканини кореня язика, гортані, трахеї, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Ушкодження являються прижиттєві. Смерть новонародженої дитини жіночої статі настала внаслідок механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї, можливо рукою, руками. Дитина народилася доношеною, живою, життєздатною.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №145 від 30.032015 особливих переживань по факту не відмічається, хоча хоче, щоб виглядало навпаки, докладає зусиль, щоб викликати співчуття, розуміння. У період часу, до якого відноситься діяння, не виявляла ознак будь-якого психічного розладу. У період часу, до якого відносить діяння, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься діяння, душевним захворюванням не страждала, не знаходилася вона у цей момент і у стані тимчасового розладу психічної діяльності або в іншому хворобливому стані, який позбавляв би її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 у теперішній час не виявляє ознак будь-якого психічного розладу. ОСОБА_6 у період часу, до якого відноситься діяння, у якому вона підозрюється, не знаходилася у стані фізіологічного афекту та не виявляє таких індивідуально-психологічних властивостей, які суттєво вплинули на її поведінку у досліджуваний період.

Суд віднісся критично до показів обвинуваченої про відсутність у неї умислу на позбавлення життя своєї новонародженої дитини про що свідчать зазначені вище обставини докази.

Наведені вище обставини вказують на те, що ОСОБА_4 у своїх показах не в повній мірі є щирою, намагалась приховати справжні обставини умисного вбивства нею своєї дитини.

Приймаючи до уваги наведене суд вважає що прокурором доведено вину ОСОБА_4 в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів тобто у скоєнні злочину передбачений статтею 117 КК України.
Обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 117 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченої, яка раніше не судима, позбавлена батьківських прав відносно 5 своїх дітей, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, що характеризують обвинувачену, її негативну характеристику то при таких обставинах, суд вважає що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів можливе при застосуванні покарання у вигляді обмеження волі яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом впливу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Витрати на залучення спеціалістів у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази вістуні.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня виконання вироку(затримання).
Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити домашній арешт.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання, апеляційної інстанції.
Головуючий: