АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/3817/15-к
Провадження № 11-кп/791/920/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 162 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 травня 2016 року , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Веселівка, Сакського району, АР Крим, не одружений, з середньою освітою,офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 12.04.2011 року за ч.ч. 2,З ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до З років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

-вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 03.08.2011 року за ч.ч. 2,З ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.05.2015 року по відбуттю строку покарання.

-вироком Суворовського районного суду м. Херсон від 22.12.2015 року за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 до 3 років позбавлення волі.

засуджений за ч.1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч.1,4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного ОСОБА_8 за цим вироком суду більш суворим покаранням, призначеним Суворовським районним судом м. Херсона від 22.12.2015 року, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Зараховано у строк призначеного покарання за цим вироком частково відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2016 року у справі № 668/13317/15-к за період з 25 жовтня 2015 року по 11 травня 2016 року, із розрахунку передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України.

Вирішено питання судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11.05.2016 року ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за наступних обставин.

Так, 29.06.2015 року близько 09 години ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права громадянина на недоторканість житла та бажаючи вчинити такі дії, всупереч чинному законодавству, без добровільної згоди на те власника квартири ОСОБА_10 , яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 , шляхом відкриття не замкнених дверей, таємно від оточуючих, не маючи законних підстав для відвідування житла, не переслідуючи наміру заволодіти чужим майном, проник до вищезазначеної квартири.

Не погодившись з ухваленим вироком, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована доводами про надмірну суворість призначеного покарання.

Як зазначає апелянт судом не враховано того, що він визнав вину у вчиненому.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 162 КК України, ніким з учасників судового провадження не оскаржуються. Дослідження доказів в суді першої інстанції відбулося відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обставини, що обтяжує покарання.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, корисливих, навмисних злочинів проти власності, на шлях виправлення не встав, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічний умисний злочин, що свідчить про стійкість його злочинних намірів та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, не одружений, тобто є особою без міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом віднесено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, до обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

Виходячи з зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 має відбуватися в місцях позбавлення волі, та призначив йому покарання у межах санкцією статті за вчинене ним кримінальне правопорушення, визнавши таке покарання необхідним і достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Крім того, суд першої інстанції цілком обґрунтовано, із застосування вимог ч.1, 4 ст. 70 КК України, призначив і остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, суд першої інстанції не знайшов, не встановлені такі дані і при апеляційному розгляді.

Судова колегія визнає необґрунтованими і не бере до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, оскільки, як вбачається із оскаржуваного вироку, обставина на яку посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а саме визнання вини, була врахована судом при прийнятті рішення щодо визначення міри покарання.

З урахуванням викладеного, доводи про призначення судом першої інстанції надмірно суворого покарання і необхідності його пом`якшення, є необґрунтованими.

Істотним порушень вимог кримінально-процесуального закону, що тягнуть безумовне скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для скасування або зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому покарання, призначеного вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 травня 2016 року, відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 26 вересня 2016 року
Ухвала набрала законної сили 26 вересня 2016 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2