Ухвала іменем україни
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора засуджених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 31 березня 2016 року кримінальну справу за касаційним скаргами засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року щодо них.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2014 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

Визнано винним та засуджено за:

- ч.2 ст. 127 КК України (в редакції від 15 квітня 2008 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст. 365 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 2 роки, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст. 368 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з конфіскацією майна, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст.146 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.1 ст.366 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання майор міліції.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винним та засуджено за:

- ч.2 ст. 127 КК України (в редакції від 15 квітня 2008 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст. 365 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 2 роки, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст. 368 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з конфіскацією майна, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст.146 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.1 ст.366 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання майор міліції.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винним та засуджено за:

- ч.2 ст. 127 КК України (в редакції від 15 квітня 2008 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.2 ст. 365 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 2 роки, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст. 368 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з конфіскацією майна, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст.146 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ч.1 ст.366 КК України ( в редакції від 14 червня 2005 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 1 рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання майор міліції.

На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 від призначених їм покарань за ч.2 ст.146, ч.1 ст.366 КК України.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 - 40000 грн, на користь потерпілого ОСОБА_11 10000 грн, на користь потерпілої ОСОБА_12 - 5000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із ст. 81 КПК України 1960 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року, вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2014 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 змінено.
Постановлено вважати засудженими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , кожного окремо, за ч.2 ст.146, ч.1 ст.366 КК України і звільненими від призначених їм покарань за ч.2 ст.146, ч.1 ст.366 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановлено вважати засудженими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , кожного окремо:

- за ч.2 ст.127 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.2 ст.365 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 2 роки, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції;

- ч.2 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на 3 роки з конфіскацією всього належного майна, та з позбавленням у відповідності до вимог ст.54 КК України спеціального звання майор міліції.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання:

- за ч.2 ст.127 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.365 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.368 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнено ОСОБА_5 , від покарання:

- за ч.2 ст.127 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.365 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.368 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнено ОСОБА_9 від покарання:

- за ч.2 ст.127 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.365 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч.2 ст.368КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цей же вирок в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 засуджені за те, що будучи працівниками міліції, вчинили ряд злочинів, в тому числі у сфері службової діяльності при наступних обставинах:

Так 13 червня 2005 року о 15 год ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , знаходячись на СТО по вул. Клочковській, 337, в м. Харкові, отримали інформацію від ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_15 бажає придбати наркотичні засоби, і, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, вирішили використати її у своїх корисливих цілях, створивши умови для вимагання хабара від ОСОБА_16 і його батьків, шляхом фальсифікації матеріалів про вилучення у нього наркотичноїречовини.
Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , вирішили використати наявну у них наркотичну речовину каннабіс, придбану раніше при невідомих обставинах.

Згідно злочинної домовленості ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 запропонували ОСОБА_14 призначити зустріч ОСОБА_10 цього ж дня о 17 годині біля зупинки громадського транспорту "Державинська" по пр. Гагаріна у м. Харкові. У свою чергу ОСОБА_14 , не будучи обізнаним про їх злочинні плани подзвонив ОСОБА_17 і призначив зустріч у вказаному місці.
Продовжуючи здійснювати свої злочинні наміри, перевищуючи владу, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , схиляючи ОСОБА_14 до здійснення протиправних дій і надання посібництва у вчиненні ними злочину, запропонували передати ОСОБА_10 наявні у них наркотичні речовини, щоб мати привід для затримання ОСОБА_10 і подальшої фальсифікації матеріалів про вилучення у нього наркотичної речовини.

Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_14 о 17 год прибули на зупинку громадського транспорту "Державинська" по пр. Гагаріна, де ОСОБА_14 зустрівся з ОСОБА_10 .

Не дивлячись на те, що ОСОБА_14 , не бажаючи вчиняти противоправні дії, і добровільно відмовився від посібництва у вчиненні злочину та не передав ОСОБА_10 наркотичну речовину, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з перевищенням влади, явно виходячи за межі наданих їм прав і повноважень, в порушення ст. 3, ст. 12, ст.13, ст.14 Закону України «Про міліцію», одразу ж безпідставно затримали ОСОБА_10 , застосувавши до нього фізичну силу, і застосовуючи насильство, помістили його в автомобиль ВАЗ-21099, д.н. НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_9 , незаконно позбавивши його волі.

Знаходячись у вказаному автомобілі, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_18 незаконно, безпідставно і в порушення вищезгаданих норм Закону України "Про міліцію", застосували до ОСОБА_10 насильство і наділи йому на руки наручники, після чого стали з`ясовувати, ким він працює, ким працюють його батьки, дані про матеріальне становище його сім`ї, а після цього скориставшись мобільним телефоном ОСОБА_10 , подзвонили його батьку - ОСОБА_11 , що мешкає в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, якому повідомили, що його син затриманий за зберігання наркотичних засобів.

ОСОБА_5 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_19 і ОСОБА_9 , умисно, з перевищенням влади, явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень, в порушення ст. 11 Закону України «Про міліцію», не складаючи відповідного протоколу, здійснив особистий огляд ОСОБА_10 , в ході якого у останнього були виявлені студентський квиток, пропуск в університет внутрішніх справ та грошові кошти в сумі 530 гривень, якими ОСОБА_20 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , явно перевищуючи надані їм владою права та повноваження, в порушення ст. 10 Закону України «Про міліцію», незаконно заволоділи і звернули на свою користь.
Після зазначених незаконних дій ОСОБА_20 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 повідомили ОСОБА_10 , що у нього в ході особистого огляду виявлено наркотичну речовину і зажадали визнати це, а також підписати документи, в які вони внесуть завідомо неправдиві відомості про вилучення у нього наркотичних засобів, на що ОСОБА_10 відповів відмовою.

Отримавши відмову, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , умисно, з корисливих спонукань, з перевищенням влади, явно виходячи за межі наданих прав і повноважень, застосовуючи насильство, яке було болісним і таким, що принижує особисту гідність потерпілого, катуючи його, почав душити ОСОБА_10 за горло, а ОСОБА_5 пальцями своїх рук натискав ОСОБА_21 на очі, а потім ОСОБА_20 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 спільно стали наносити ОСОБА_10 удари руками по голові, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження.

Продовжуючи насильно утримувати ОСОБА_10 в автомобілі, ОСОБА_20 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 поїхали на вищевказаному автомобілі по пр. Гагаріна та в дорозі вони чинили на ОСОБА_10 психічний вплив, погрожуючи доставлянням в Червонозаводський РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, де він буде затриманий, і підданий фізичному насильству.
Однак у Червонозаводський РВ ОСОБА_10 вищевказані особи не доставили, а продовжуючи свої незаконні дії, на вказаному автомобілі, приїхали в район Салтівського житлового масиву м. Харкова, де продовжували утримувати ОСОБА_10 в автомобілі, застосовуючи насильство, болісні і такі, що принижують особисту гідність потерпілого, дії, одягнувши ОСОБА_10 наручники на руки за спину, а на голову светр, таким чином, щоб він нічого не бачив і втратив орієнтацію в місці знаходження, з метою приховати обставини вчиненого ними злочину.
Перебуваючи в лісопосадці, що находиться біля перехрестя вул. Г. Праці і вул. Барабашова у м. Харкові, ОСОБА_20 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , перевищуючи надані владою права і повноваження, дістав з бардачка вищевказаного автомобіля пістолет «Макарова», погрожуючи застосуванням зброї, продемонстрував його ОСОБА_10 з метою застосування до нього психічного впливу, після чого зробив не менше п`яти пострілів, тим самим, продовжуючи чинити на ОСОБА_10 психічний вплив, примушуючи написати завідомо неправдиве пояснення про зберігання ним наркотичних засобів і підписати протокол про їх вилучення.
Після даних незаконних дій, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що він не може яким - небудь чином перешкодити незаконним діям вищевказаних осіб, написав пояснення, в якому вніс завідомо неправдиві відомості про те, що у нього було виявлено наркотичний засіб - коноплі, яку він взяв у свого товариша для власного вживання. Крім цього, вказані працівники міліції змусили підписати його завідомо неправдивий протокол про вилучення у нього наркотичних засобів - коноплі вагою близько 5 грам, складений ОСОБА_19 , і бирку для опечатування пакета з наркотичною речовиною. Всі зазначені документи були написані і підписані ОСОБА_10 при психічному і фізичному впливі з боку вищевказаних працівників міліції.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, о 20 годині 09 хвилин, перебуваючи у вищевказаній лісопосадці, ОСОБА_20 за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , явно виходячи за межі наданих владою прав і повноважень, зажадали від ОСОБА_10 зателефонувати батькам і повідомити, що необхідно привезти їм грошові кошти в якості хабара в сумі 2000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності за зберігання, носіння і перевезення наркотиків, що ОСОБА_10 і зробив, оскільки вважав, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за сфальсифікованим матеріалом про вилучення у нього наркотичних засобів.

ОСОБА_22 , не бажаючи спричинення шкоди правам і законним інтересам свого сина, змушений був погодитися на передачу працівникам міліції необхідних грошових коштів.

Після цього, продовжуючи утримувати ОСОБА_10 в автомобілі, ОСОБА_20 , ОСОБА_5 і ОСОБА_9 прибули на СТО по вул. Клочківській, 337 м. Харкова, де пересадили ОСОБА_10 в автомобіль «Шевролет-Нубіра», д. н. НОМЕР_2 , яким ОСОБА_5 керував за дорученням.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_20 і ОСОБА_18 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , продовжували утримувати ОСОБА_10 в автомобілі «Шевроле-Нубіра», на якому пересувалися по місту і чекали, коли батько ОСОБА_10 привезе їм грошові кошти в якості хабара.
Після цього, о 03 години 14 червня 2005 року ОСОБА_20 і ОСОБА_5 отримавши від ОСОБА_22 повідомлення про те, що він вже перебуває на території Харківської області, зустрілися на вул. Пушкінській з ОСОБА_9 , який приїхав на своєму автомобілі з двома невстановленими слідством особами.
Потім зазначені особи по телефону повідомили ОСОБА_22 , що йому необхідно для передачі хабара прибути на перетин пр. Гагаріна та вул. Одеської м. Харкова.

Далі ОСОБА_20 , ОСОБА_9 і ОСОБА_18 , продовжуючи перевищувати владу, незаконно утримували ОСОБА_10 проти його волі в автомобілі «Шевроле-Нубіра», на якому пересувалися по місту і о 06 год прибули в район перехрестя пр. Гагаріна та вул. Каштанова, де перемістили ОСОБА_10 в автомобіль ВАЗ-21099, при цьому згідно злочинної домовленості в автомобілі ВАЗ-21099 залишився ОСОБА_5 та невстановлені слідством особи для подальшого утримання ОСОБА_10 аж до одержання хабара, а ОСОБА_20 і ОСОБА_9 на вищевказаному автомобілі «Шевроле-Нубіра» в цей же час прибули на перехрестя пр. Гагаріна та вул. Одеській з метою безпосереднього отримання хабара від ОСОБА_22 .

Зустрівшись з ОСОБА_11 близько 06 год біля перехрестя пр. Гагаріна і вул. Одеською в м. Харкові, ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , отримали від ОСОБА_11 частину хабара, що вимагався ними, у розмірі 400 доларів США (2022 гривні) за не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за зберігання, носіння і перевезення наркотичних засобів, шляхом укриття від обліку і не реєстрації сфальсифікованого ними матеріалу по даному факту.
Отримати хабар у розмірі 2000 доларів США засуджені не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки вони були затримані працівниками правоохоронних органів і їх злочинна діяльність була припинена.

Після затримання ОСОБА_6 і ОСОБА_9 працівниками правоохоронного органу, ОСОБА_5 , не бажаючи бути затриманим і викритим в даному злочині, бажаючи сховатися від правоохоронних органів, продовжуючи утримувати ОСОБА_10 в автомобілі ВАЗ-21099, почав рух по пр. Гагаріна, проте, ОСОБА_10 , остерігаючись можливої подальшої фізичної дії і катування над ним з боку ОСОБА_5 , зумів вистрибнути з рухомого автомобіля. В результаті падіння ОСОБА_10 заподіяв собі садно на лівому передпліччі, тобто легкі тілесні ушкодження.
Злочинними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_23 , які явно виходили за межі наданих владою прав і повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_10 і шкоду охоронюваним законом правам та інтересам держави, що виразилося в незаконному застосуванні щодо ОСОБА_10 насильства, як фізичного, так і психічного, застосування мук і дій, що принижують його особисту гідність, застосування зброї, заподіяння тілесних ушкоджень, незаконному заволодінні його грошовими коштами та документами, незаконному позбавленні волі, порушення наданих йому законодавством прав, свобод та інтересів як громадянина України, викликало підрив авторитету та престижу органів.

Крім цього, при вищеописаних обставинах ОСОБА_20 , перебуваючи в зазначеній лісосмузі, о 20 годині, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , внесли в офіційний документ завідомо неправдиві відомості, а саме, склали протокол вилучення від 13 червня 2005 у ОСОБА_10 речовини рослинного походження, склали пояснення від імені ОСОБА_24 , пояснення від імені ОСОБА_25 , відібрав пояснення від ОСОБА_10 , в які внесли завідомо неправдиві відомості про те, що 13 червня 2005 біля магазину «Чайка» по пр. Гагаріна, 72, в присутності понятих ОСОБА_25 і ОСОБА_24 провели вилучення у ОСОБА_10 речовини рослинного походження - коноплі, вагою близько 5 грам, що не відповідало дійсності.

Також, ОСОБА_20 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , в період часу з 17 год 13 червня до 06 год 14 червня 2005 року насильно утримували ОСОБА_10 у вищевказаних автомобілях «Шевроле-Нубіра», не даючи йому можливості вільно переміщатися, приймати їжу і вчиняти вільні дії, тим самим спричинили останньому фізичні і моральні страждання шляхом мук і насильницьких дій з метою примусити його вчинити дії, що суперечать його волі, в результаті чого, ОСОБА_10 відчуваючи стрес, почуття страху, приниження його особистості, змушений був підписати вказані завідомо підроблені документи.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати, а справу направити на нове розслідування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
В обґрунтування наведеного вказує на порушення права на захист, оскільки він був позбавлений можливості задати питання свідкам обвинувачення, з якими не проводились очні ставки.

Крім того, зазначає про порушення таємниці нарадчої кімнати в суді першої інстанції.

Вказує, що висновок суду про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому діянь, ґрунтується виключно на припущеннях. Зазначає про недопустимість доказів та те, що зміст вироку не відповідає фактичним обставинам.

Засуджений ОСОБА_20 у касаційній скарзі також просить судові рішення скасувати, а справу направити на нове розслідування у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Вказує на порушення його права на захист, оскільки він був позбавлений можливості задати питання свідкам обвинувачення і порушення таємниці нарадчої кімнати.

Вирок щодо ОСОБА_9 у касаційному порядку не оскаржено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтримали свої касаційні скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти касаційних скарг, просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

При розгляді даної кримінальної справи судова колегія виходить з того, що згідно ст.398 КПК України 1960 року, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 368 та 369 КПК України 1960 року щодо однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, які оскаржуються у касаційних скаргах.

Згідно статей 370-372 КПК України 1960 року предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_9 у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Так, допитані в судовому засіданні засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_20 свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів за ч.2 ст.146, ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.2 ст.368, ч.1 ст.366 КК України не визнали.

Не дивлячись на невизнання засудженими своєї вини, на підставі пояснень потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , свідків, даних, що містяться в протоколах огляду місця події, висновках судових експертиз та інших даних, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, кваліфікував їхні дії за ч.2 ст.146, ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.2 ст.368, ч.1 ст.366 КК України та призначив покарання. Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнив ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 від призначених їм покарань за ч.2 ст.146, ч.1 ст.366 КК України
Доводи засудженого ОСОБА_5 щодо недопустимості доказів, а саме: протоколу огляду грошей, протоколу огляду автомобіля «Шевролет Нубіра», відеозапису огляду автомобіля «Шевролет Нубіра», а також пояснень свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який повно та всебічно, шляхом проведення часткового судового слідства, розглянув вищевказані доводи, визнав їх необґрунтованими з наведенням в ухвалі мотивів прийнятого рішення.
Такі висновки суду є належним чином обґрунтованими, з якими погоджується і колегія суддів.

Посилання у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_5 щодо недоведеності його вини і неправильної кваліфікації його дій, також є безпідставними, оскільки встановлені судом обставини та наявні докази по справі, які були досліджені в ході судового розгляду справи, яким дано належну оцінку, свідчать про наявність в його діях складу інкримінованих йому злочинів.

Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, дії засудженого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.146, ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.2 ст.368, ч.1 ст.366 КК України.
Доводи засудженого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про порушення їх права на захист, яке полягало в тому, що суд відмовив йому у задоволенні клопотання про виклик та допит потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції оголосив показання вказаних осіб в судовому засіданні, що не суперечить положенням ст.306 КПК України1960 року.
Будь-яких порушень, в тому числі права засуджених на захист, про що вказують у касаційних скаргах засуджені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 свого підтвердження в ході судового розгляду справи не знайшло та спростовується матеріалами справи.

Що стосується доводів засуджених про порушення таємниці нарадчої кімнати під час постановлення вироку суду в суді першої інстанції, то вони спростовуються матеріалами проведеної перевірки за дорученням суду апеляційної інстанції, з якої вбачається, що в період з 10 год 22 квітня 2014 року по 13 год 30 хв 23 квтіня 2014 року, судді ОСОБА_35 та ОСОБА_36 не приймали участі в будь-яких інших судових засіданнях, крім як у кримінальній справі щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Крім того, матеріалами проведеної перевірки було встановлено, що 22 квітня 2014 року суддею ОСОБА_35 у відповідності до вимог ст.102 ЦПК України, одноособово, без проведення судових засідань були розглянуті цивільні справи в наказовому порядку і постановлені ухвали про відкриття провадження по цивільним справам, про повернення цивільних позовів, а тому твердження у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_5 про те, що деякі рішення у цивільних справах були прийняті суддею ОСОБА_35 під час перебування у нарадчій кімнаті є виключно його припущенням та не знайшло свого підтвердження в ході вивчення матеріалів справи.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покарання, з урахуванням змін, внесених судом апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим ст. 65 КК України,

є необхідним та достатнім для виправлення засуджених попередження вчинення ними нових злочинів.
Також, рішення суду апеляційної інстанції про звільнення ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 від покарання за ч.2 ст.127, ч.2 ст.365, ч.2 ст.368 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, є обґрунтованим.
Будь-яких порушень норм кримінального та кримінально-процесуального законів, які могли бути підставами для скасування чи зміни судових рішень по даній справі не встановлено.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 394-396, 398 КПК України 1960 року, п.п.11,15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_7 залишити без зміни.

судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3