Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/91/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 по обвинуваченню :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області, громадянина України, українця, освіта неповна вища, тимчасово не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :
13.01.2016 року в 20 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці, а саме в приміщенні кафе - бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованому в АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення хуліганських дій, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, проявив, очевидне для присутніх осіб, зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моралі, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а саме буйством, яке виразилося у пошкодженні майна, розламані дерев`яного столу, перевертанням меблів у приміщенні, пошкодженням дерев`яних вхідних дверей закладу, побиттям посуди , що порушило спокій громадян, призупинило діяльність кафе та тимчасово порушило нормальну діяльність установи, внаслідок чого заподіяв матеріального збитку ОСОБА_5 ..

Обвинувачений ОСОБА_6 вину свою по обвинуваченню не визнав і відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань.

Крім того , що обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у вчиненому не визнав, але його вина у вчиненому повністю доведене дослідженими доказами по справі.

Допитаний потерпілий ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_6 13.01.2016 року в 20 годин 30 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в громадському місці, а саме в приміщенні кафе - бару «Леон», в якому він проводить торговельну діяльність та є його власником, розташованому в АДРЕСА_2 , безпричинно, перебуваючи в буйному стані, розламав дерев`яний стіл, розбив стаканчики, перевернув меблі у приміщенні, пошкодив дерев`яні вхідні двері закладу, що тимчасово порушило нормальну діяльність установи та зупинило його роботу.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що 13.01.2016 року в 20 годин 30 хвилин в приміщенні кафе - бару «Леон» обвинувачений ОСОБА_6 автомобілем на якому приїхав перекрив вхід у кафе , почав чіплятися до неї, розбив вхідні двері, столи, посуд, яким користувався, поперевертав меблі та ображав свідка нецензурними словами, яка намагалася його зупинити

Аналогічними показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 які суду показали, що вони 13.01.2016 року працювали в кафе-барі «Леон» і в 20 годин 30 хвилин в приміщенні кафе - бару «Леон» зайшов обвинувачений ОСОБА_6 разом із своїм знайомим, з яким вживав спиртні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння, потом трощив столи, стільчики, побив посуд, розбив вхідні двері, в їх присутності словесно ображав ОСОБА_8 , його заспокоювали, але він на це не реагував. Кафе закрили раніше хоча по графіку повинні були ще працювати.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив в судовому засіданні, що 13.01.2016 року у вечірній час вони на автомобілі обвинуваченого ОСОБА_6 під`їхали до кафе-бару «Леон». Обвинувачений ОСОБА_6 своїм автомобілем перегородив вхід до кафе-бару і вони пішли в середину де замовили по 50 грам коняку, який випили. Що відбувалося в кафе він не бачив, оскільки був на вулиці і допомагав батьку обвинуваченого ремонтувати автомобіль. Крім них в кафе барі більше відвідувачів не було.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він є батьком обвинуваченого і його син обвинуваченим ОСОБА_6 у вечірній час зателефонував йому щоб він підійшов до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і забрав автомобіль. Коли він зайшов до бару то там нічого пошкодженого не було і все було ціле. Але він взяв ключі і пішов до автомобіля і не бачив щоб його син вчиняв хуліганські дії.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що у вечірній час коли вона зайшла до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » там побачила сина ОСОБА_11 , батьків обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_6 , дівчат які працювали в кафе, а також розбитий стіл, стілець. Потерпілого ОСОБА_5 в кафе не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що він працівниками міліції був запрошений у якості понятого до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і він бачив що у кафе були пошкоджені меблі , двері, що було записано до протоколу і ним підписано.

Протоколом огляду місця події від 13.01.2016 року та фото таблицею до нього з якого слідує, що місцем події являється кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому після вчинення противоправних дій обвинуваченим ОСОБА_6 було виявлено пошкоджені двері, розламаний стіл, розкидані стільці.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року, хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, пошкодженням майна, тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Так, зокрема оцінюючи злочинні діяння обвинуваченого, суд прийняв до уваги те, що такі діяння здійснювалися обвинуваченим в активній формі, з ініціативи саме обвинуваченого, що такі діяння мали місце в публічному (громадському) місці в кафе- барі «Леон»; що такими діями обвинуваченого був грубо порушений саме громадський порядок - безпека громадського спокою працівників закладу та його власника, з ознакою особливої зухвалості пошкодженням майна закладу та спричиненням внаслідок протиправних дій збитків потерпілому.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_11 , який нібито не бачив, як обвинувачений ОСОБА_6 вчиняв хуліганські дії і вважає, що враховуючи дружні відносини між обвинуваченим і свідком, останній підтримав вибрану позицію обвинуваченого. Однак данні пояснення зазначеного свідка повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показання свідка ОСОБА_12 - батька обвинуваченого щодо зазначених подій, а саме що у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » нічого не було пошкоджено, і що він не заспокоював обвинуваченого і що останній не вчиняв хуліганський дій, суд не приймає до уваги, оскільки в даному випадку батько є заінтересованою особою та його покази направлені на уникнення покарання обвинуваченим.

Крім того, суд не находить підстав для визнання протоколу прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення та протоколу огляду місця події від 13.01.2016 року як недопустими доказів з підстав зазначених захисником, оскільки дані процесуальні документи складені відповідно до вимог ст.ст. 60,104, 214, 237 КПК України і ніяким чином не впливають на порушення прав на захист обвинуваченого, а тому в розумінні ст.ст. 87,88,89 КПК України не можуть бути визнанні недопустимі.

Відповідно до ч. 1. ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо вони отримані у порядку, встановленому Кримінально процесуальним кодексом України.

Таким чином суд, ретельно дослідивши наведені докази в їх сукупності, надавши їм всебічну, повну і об`єктивну оцінку, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненому доведена в ході судового розгляду в повному обсязі та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у пошкодженні майна ОСОБА_5 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 , раніше не судимий, його вік, але крім того те, що він формально характеризується за місцем проживання як позитивна особа, не працює, обставину яка обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, думку потерпілого, який просить суд щоб обвинувачений поніс покарання відповідно до закону, оскільки після вчиненого погрожує йому, його дружині та дітям фізичною розправою, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинений обвинуваченим злочин, що на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк відбуття міри покарання рахувати з моменту затримання.

До вступу вироку в закону силу засудженому ОСОБА_6 обрати міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Житомирської області через Олевський районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1