АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" січня 2016р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000516 щодо;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст. 121 КК України.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 червня 2016 року ОСОБА_7 , визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 8(восьми) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обраховано з 02 жовтня 2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 02 жовтня 2015 року до моменту вступу вироку в закону силу з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді
Провадження №11-кп/794/289/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч.2 ст. 121 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи по справі в сумі 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 14 коп. на користь держави.
Вирішена доля речових доказів.
В судовому засіданні першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 01 жовтня 2015 року біля 23 год.15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час спільного розпиття алкогольних напоїв разом з своїми односельчанами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що відбувалося в житловому будинку ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 , під час раптово виниклої суперечки, схопив ОСОБА_11 лівою рукою за одежу та наніс йому не менше п`яти ударів в область голови та обличчя, після чого зіштовхнув ОСОБА_11 з стільця на підлогу на наніс йому ще біля чотирьох ударів ногами в область грудної клітки та голови, чим спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: гематоми у правій параорбітальній ділянці, у лівій параорбітальній ділянці з переходом на ділянку скроні; синців у лобній ділянці голови дещо справа, в проекції кута нижньої щелепи справа, в ділянці носо-губної складки, в проекції тіла грудини, по середньо ключичній лінії зліва на рівні 5-6 ребер, по передньопідпаховій лінії справа на рівні 8, 9 ребер; саден у правій скроневій ділянці, у правій параорбітальній ділянці з переходом на нижню повіку, на 3 см. нижче від попереднього, на спинці носу, у лівій надбрівній ділянці, на верхній повіці лівого ока, на перехідній каймі верхньої губи, на підборідді дещо справа, в проекції кута нижньої щелепи зліва; рани у правій тім`яній ділянці, на підборідді по центру, які згідно висновку судово-медичної експертизи виникли незадовго до моменту настання смерті від неодноразової дії твердих тупих предметів або при ударах об такі і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, злами ребер 5, 6, 7, 8 справа по передньопідпаховій лінії, зліва 5, 6, 7, 8 по середньопідпаховій лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи виникли незадовго до моменту настання смерті від дії тупих, твердих предметів або від ударів об такі і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Крім того, крововилив у м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні в лівій тім`яно-скроневій ділянці, а також в потиличній ділянці; крововилив під м`яку мозкову оболонку; забій речовини головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та сам засуджений подали апеляційні скарги.
Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляції просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, та пом`якшити призначене покарання у зв`язку з необґрунтованістю та незаконністю даного рішення, через неповноту судового розгляду та невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, ухваленим на думку апелянта з рядом істотних порушень вимог КПК України.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції у даній справі обрав обвинувальну позицію і тим самим порушив принципи об`єктивності та неупередженості суду, покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , не об`єктивні та допитані районним судом з порушенням норм КПК України, не були дослідженні належним чином речові докази, апелянт не погоджується з тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 пом`якшуючих вину обставин не знайшов, також на думку апелянта вирок районного суду в більшій частині складається з висновків комісійної судово-медичної експертизи та обвинувального акту, районним судом проігнорована розбіжність в судово-медичних експертизах №47 від 03.11.2015р. та №7 від 11.01.2016р.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, та обрати більш м`яку міру покарання в наслідок співпраці зі слідством та сприянню розкриттю злочину, також просить врахувати, що він був мобілізований у збройні сили України та проходив службу в зоні бойових дій.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить задовольнити апеляційні скарги, захисника ОСОБА_6 який підтримав апеляційні скарги та просив змінити вирок районного суду, пояснення потерпілого ОСОБА_8 , який просив суворо покарати обвинуваченого, так як він у нього не просив вибачення за скоєне, міркування прокурора, яка просить вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, дослідивши докази на вимогу учасників апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджено, належно оцінено судом та детально викладені у вироку.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, не заперечував фактичних обставин скоєного та доказів на підставі яких районний суд встановив ці фактичні обставини справи, пояснив свою поведінку вразливим станом афекту після того як його образив потерпілий з приводу смерті батька, вказав, що є вразливим після того як був учасником бойових дій АТО.
Під час досудового та судового розгляду не здобуто доказів на підтвердження стану афекту у обвинуваченого ОСОБА_7 на момент скоєння злочину.
Згідно висновкаму судово-психіатричної експертизи № 27 в ОСОБА_7 ознак психічного захворювання не виявлено, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_7 ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, як не психічно хворий, ОСОБА_7 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Усі докази, на які районний суд зробив посилання у вироку, були належним чином досліджені під час судового розгляду.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника щодо надмірної суворості призначеного останньому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.69 КК України, виходячи з наступного.
На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, ОСОБА_7 який посередньо характеризується по місцю проживання, в силу вимог ст.89 КК України, раніше не судимий.
Також районним судом враховано обтяжуючи обставини, а саме те що ОСОБА_7 вчинив даний злочин в стані алкогольного сп`яніння до особи похилого віку та прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, ближче до мінімальних меж санкції ч.2 ст.121 КК України, що вказує на врахування цих можливих обставин, що пом`якшують покарання.
Апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який просить пом`якшити призначене покарання, а мотивує вимоги апеляції оцінкою доказів по справі, з приводу чого вимоги не пред`являє, за своїм змістом є суперечливою.
Не оспорюючи обставини справи та вину, апелянт не просить прийняти процесуальне рішення, щодо наведених ним доводів в апеляції, не вказує правових підстав, доводів.
Апеляційним судом досліджено на вимогу апелянтів матеріали кримінального провадження.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав вину та не оспорює фактичні обставини справи, які встановив районний суд та докази на які він при цьому послався.
Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи перевірені апеляційним судом, в тому числі порядок допиту районним судом свідків, висновків проведених судово-медичних експертиз, не має підстав для визнання їх такими, що ставить під сумнів висновки районного суду.
Правових підстав на підтвердження своїх доводів адвокат Стадник не навів у самій апеляції так безпосередньо під час апеляційного розгляду.
Висновки проведених по справі судово-медичних експертиз є належно обґрунтованими і повними, районний суд поклав в основу вироку такі докази, зокрема висновки судовомедичної експертизи, які узгоджуються з фактичними, обставинами справи, які не оспорюються ОСОБА_7 .
У висновках комісійної судово-медичної експертизи МОЗ України Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи №069 від17.05.2016 року смерть потерпілого ОСОБА_11 настала через незначний проміжок часу, який може обмежуватися десятками хвилин або декількома годинами, внаслідок закритої внутрішньочерепної травми та забою речовини головного мозку, яка настала внаслідок сукупності тілесних ушкоджень, які наніс ОСОБА_7 .

Як встановлено, районним так і апеляційним судом, зі сторони потерпілого ОСОБА_11 не було такої поведінки, яка б виправдала дії ОСОБА_7 , викликала стан афекту, чи інший стан, наслідком якого стала неправомірна поведінка ОСОБА_7 .
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які обвинувачений та захисник посилаються в апеляційній скарзі, і призначив йому справедливе та достатнє, для його виправлення покарання.
Наведені ж в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, в тому числі про його активне сприяння розкриттю злочину не спростовують правильності визначення йому судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування статті 69 КК України.
Таким чином, колегія оцінивши всі докази по справі, вважає, що суд правильно встановив, що ОСОБА_7 вчинив умисне діяння, яке виразились у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 які знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті потерпілого, та правильно кваліфікував дії за ч.2 ст. 121 КК України, доводи наведені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Зважаючи на наведене, та беручи до уваги обставини справи, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, є справедливим, повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України та меті відображеній у положеннях ст. 50 КК України, є необхідним і достатнім щодо нього.
Вирок районного суду є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 червня 2016 року в кримінальному провадження № 0000516 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія вірна: Суддя ОСОБА_1