АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження №635/7181/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/324/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, клопотання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 24.10.2003 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.296, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

2. 18.06.2004 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 22.12.2005 року умовно-достроково строком на 7 місяців 12 днів;

3. 06.03.2006 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.144 КК України у вигляді штрафу в сумі 1118грн.;

4. 05.09.2007 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.296, ст.75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;

5. 26.06.2012 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі,-

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покарання залишено без задоволення.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання зазначив, що засуджений не довів суду, що він став на шлях виправлення, оскільки висновку комісії адміністрації установи виконання покарання та спостережної ради місцевої адміністрації суду не надано і таке питання у встановленому законом порядку не розглядалось, єдиної позитивної характеристики, складеної одноособово інспектором ГСВПР і затвердженої начальником установи для цього недостатньо, клопотання засудженого само по собі не є підставою для застосування до нього заходів заохочення всупереч волі адміністрації установи виконання покарань та спостережної ради місцевої державної адміністрації без достатніх на то об`єктивних підстав. Крім того, враховуючи, що суд відмовив у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, то слід вважати, що протягом року до такого засудженого не може бути розглянуто можливість не тільки повторно питання про умовно-дострокове звільнення, а і не може бути розглянуто питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Факт того, що ОСОБА_7 після відмови йому в умовно-достроковому звільненні у червні 2015 року став після цього на шлях виправлення суд вважає недоведеним за відсутністю об`єктивних даних його поведінки в зазначений період, який є незначним і становить лише біля 3 місяців, що обґрунтовано свідчить про те, що за такий короткий період висновок окремого працівника виправного центру, викладений в характеристиці є суб`єктивним, передчасним та таким, що не ґрунтується на об`єктивних даних.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у вигляді виправних робіт з відрахуванням 20% всіх видів заробітку за місцем роботи у власність держави, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку, що він не став на шлях виправлення, оскільки він відбув 1/2 строку призначеного покарання, має 6 заохочень та лише 2 догані, які є знятими та погашеними у встановленому законом порядку.

Також засуджений зазначив, що після звільнення ним буде укладено трудовий договір і він буде прийнятий на посаду різноробочого в магазин «Наталі», який належить приватному підприємцю ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю доповідача, засудженого ОСОБА_9 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і в цьому випадку після фактичного відбуття засудженим половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року в задоволенні подання адміністрації Балаклійського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №106 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково було відмовлено.

Відповідно ч.7 ст.154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що після відмови йому в умовно-достроковому звільненні у червні 2015 року, факт того, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є недоведеним за відсутністю об`єктивних даних його поведінки в зазначений період, який є незначним і становить, на теперішній час близько 3 місяців, що обґрунтовано свідчить про те, що за такий короткий період висновок окремого працівника виправного центру, викладений в характеристиці є суб`єктивним, передчасним та таким, що не ґрунтується на об`єктивних даних.

А тому доводи засудженого про те, що він відбув 1/2 строку призначеного покарання, має 6 заохочень та лише 2 догани, які є знятими та погашеними у встановленому законом порядку, колегія суддів вважає недостатніми для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали клопотання і обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 ст.82 КК України у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: