Справа № 308/8536/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.08.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , заявниці ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали апеляційного провадження № 11-сс/777/260/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2016.
18.08.2016 старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області (далі СУ ГУНП) ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з погодженим прокурором клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно: 1) легковий автомобіль «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 з свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; 2) вилучені під час обшуку в АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 1 841 грн., поміщені у спецпакет № 3559399.
З клопотання слідчого вбачається наступне.
В ході досудового розслідування встановлено, що 29.07.2016 до ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт старшого слідчого відділу СУ ГУНП ОСОБА_6 про те, що до СУ ГУНП надійшла заява від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , щодо вимагання та наміру отримання від нього за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди в сумі 8000 грн. працівниками ПАТ «Закарпаттяобленерго» (Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 57), а саме мешканцями с. Розівка, вул. Станційна,15 Ужгородського району: заступником начальника юридичного відділу та інженером ПАТ «Закарпаттяобленерго», відповідно, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим в АДРЕСА_3 .
Вказана неправомірна вигода пов`язана із сприянням, «з використанням свого службового становища» (не вказано ким саме), у закритті складеного відносно заявника протоколу про порушення правил користування електричною енергією (для населення ПКЕЕН) та несплати за цим протоколом штрафу в сумі 100 000 грн.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.11.2013 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебувають у сімейних відносинах.
02.08.2016 свідок ОСОБА_10 показав що 01.08.2016, біля 18 год., на попередньо обумовленому місці, а саме на автобусній зупинці неподалік культосвітнього училища в м. Ужгороді, зустрівся з ОСОБА_9 , який приїхав на вказаному вище автомобілі «Daewoo Matiz» та продемонстрував ОСОБА_10 копію складеного відносно останнього протоколу про порушення правил користування електричною енергією і почав говорити, що по даному протоколу сума штрафу складає близько 100 000 грн., а в разі несплати ОСОБА_10 8000 грн. в якості неправомірної вигоди, ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго») подасть до суду «щодо зобов`язання» та стягнення з останнього суми штрафу.
02.08.2016, біля 18 год., на попередньо обумовленому місці, а саме біля ТЦ «Сільпо», в м. Ужгород, по вул. Минайській, 16, «зустрівся» ( ОСОБА_10 ) з ОСОБА_9 , який приїхав на вказаному автомобілі та останній почав знову те саме пояснювати ОСОБА_10 , додавши, що грошові кошти в якості неправомірної вигоди в сумі 8000 грн. слід сплатити до 05.08.2016, щоб ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго») «не подало до суду щодо зобов`язання та стягнення з останнього суми штрафу».
04.08.2016, біля 22 год., на попередньо обумовленому місці, а саме на автобусній зупинці неподалік культосвітнього училища в м. Ужгороді, «зустрівся» ( ОСОБА_10 ) з ОСОБА_9 , який приїхав на вказаному автомобілі та ОСОБА_10 знов, впевнюючись, перепитав у ОСОБА_9 про те, чи не будуть проблеми з ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго»), а саме з Галиною, тобто ОСОБА_7 та чи не подадуть вони «подавати» на нього до суду, на що ОСОБА_9 відповів, що ні, ніяких проблем «ні з ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго»), а саме з Галиною, тобто ОСОБА_7 », не буде в разі сплати «ним» ( ОСОБА_10 ) грошових коштів в якості неправомірної вигоди.
Після цього ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 частину раніше обумовленої суми в якості неправомірної вигоди 2000 грн.
Після отримання ОСОБА_9 грошових коштів від ОСОБА_10 «запитав» (не визначено, хто саме з цих двох осіб), коли буде вся сума грошових коштів, на що отримав відповідь 05.08.2016.
05.08.2016, біля 17 год., на попередньо обумовленому місці, а саме на автобусній зупинці неподалік зазначеного культосвітнього училища «зустрівся» ( ОСОБА_10 ) з ОСОБА_9 , який приїхав на вказаному автомобілі «Daewoo Matiz».
ОСОБА_10 знову, «впевнюючись» (не зазначено, в чому саме), перепитав у ОСОБА_9 , чи не будуть проблеми з ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго»), а саме з Галиною, тобто ОСОБА_7 , чи не подадуть вони «подавати» на нього до суду, «на що ОСОБА_9 відповів, що ні ніяких проблем ні з ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго»), і також надав копію складеного відносно ОСОБА_10 акту про порушення № 104629 від 06.08.2013 ПАТ «Закарпатобленерго» («Закарпаттяобленерго»), де також зазначено, що комісія відбудеться 13.08. «2013» (ймовірно описка) в «Ужгородському РЕМ», за адресою: м. Ужгород, вул. Тімірязєва,17».
Також ОСОБА_9 запевнив, що комісія має відбутися 08.08.2016, де саме не зазначив, щодо розгляду питання стосовно акту № 104629 від 06.08.2013 та копію рішення комісії надасть 08.08.2016 ОСОБА_10 .
Після цього ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 частину раніше обумовленої суми в якості неправомірної вигоди 4 000 грн.
11.08.2016 ОСОБА_10 у приміщенні центру надання послуг ПАТ «Закарпатобленерго» отримав копію протоколу № 76-08/2016 від 08.08.2016 про списання акту про порушення «ПКЕЕ» від 06.08.2013 № 104629 та «нарахування по даному акту не проводити» (незавершене речення).
З урахуванням наведеного слідчий визнав, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, який відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає (покарання у виді) позбавлення волі від 3 до 7 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на «стор» (строк) до 3 років з конфіскацією майна.
17.08.2016 на підставі ухвали (слідчого судді) Ужгородського міськрайонного суду проведено два обшуки: 1) за вказаним вище місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 1 841 грн., які поміщені у спецпакет № 3559399; 2) наведеного вище транспортного засобу, який знаходився за місцем проживання ОСОБА_7 , який разом із свідоцтвом про його реєстрацію поміщено на спецмайданчик Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Оскільки санкція статті передбачає конфіскацію майна та враховуючи те, що ОСОБА_10 передав грошові кошти в якості неправомірної вигоди в загальній сумі 6 000 грн., слідчий вважає, що на вилучені грошові кошти в сумі 1 841 грн. слід накласти арешт.
Також слідчий вважає, що з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна, аналогічний захід забезпечення кримінального провадження слід застосувати й щодо вилученого легкового автомобілю «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_9 , оскільки останній на ньому «пересувався під час вчинення за вказаних обставин кримінального правопорушення» (в описаних перед цим у клопотанні слідчого фактичних обставин не йшлося про вимагання ОСОБА_9 неправомірної вигоди у салоні вказаного автомобіля), у зв`язку з чим автомобіль, на думку слідчого, є предметом кримінального правопорушення та відповідно до ст.98 КПК України «має значення речового доказу» (є/може бути визнаний речовим доказом (а.п.1-4).
Ухвалою слідчого судді від 19.08.2016 зазначене клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вказане у майно з наступним її обґрунтуванням.
Так, ч.4 ст.368-3 КК України передбачено конфіскацію майна (додаткове покарання), а тому на даному етапі потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи (обмеження прав шляхом арешту майна), а наведене у клопотанні слідчого майно відповідає положенням ч. 3,5 ст.170 КПК України.
Також слідчим суддею зазначено, що арешт на відображене у прохальній частині клопотання слідчого майно слід накласти з метою запобігання негативним наслідкам, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування (а.п. 66-69).
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.08.2016 і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні зазначеного вище клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Вказує, що рішення слідчого судді про накладення арешту на належний ОСОБА_9 тимчасово вилучений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та грошові кошти в сумі 1 841 грн. є необґрунтованим та таким, що істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону.
Так, вказане майно та грошові кошти не відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Вимоги ст.ст. 167,173 КПК України не були дотримані в повному обсязі як слідчим, що вносив клопотання, так і слідчим суддею, оскільки не досліджувалося правових підстав для арешту грошових коштів та автомобіля; не вказано, яким чином автомобіль може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, не обґрунтовано в достатній мірі, що він є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення.
Ні слідчим під час подання клопотання, ні слідчим суддею під час розгляду клопотання не зазначено, в чому є необхідність накладення арешту на транспортний засіб та які обставини в кримінальному провадженні він доводить, вказаний автомобіль не є предметом злочину, а є засобом пересування.
Слідчим в клопотанні не зазначено, а слідчим суддею не встановлено, які сліди злочину наявні на автомобілі.
Крім того, після обшуку вказаного автомобілю не встановлено слідів злочину.
При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя не перевірив наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України та не дослідив доказів, якими ця підозра обґрунтовується. В клопотанні про арешт майна слідчий вказує, що громадянину ОСОБА_10 завдано шкоду в розмірі 6 000 грн., в той же час вартість арештованого автомобіля становить біля 100 000 грн. Тобто завданий даним кримінальним правопорушенням розмір шкоди, у разі його доведеності, є явно неспіврозмірним розміру можливої конфіскації майна, що є порушенням норм чинного Кримінального процесуального кодексу України.
Заслухавши доповідь судді, доводи особи, на майно якої накладено арешт та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та з наведених у ній підстав просили задовольнити, звернувши також увагу апеляційного суду на невідповідність вимогам закону клопотання слідчого про арешт майна, в тому числі й щодо доданих до нього слідчим незавірених копій документів, доводи прокурора, який просив залишити без змін оскаржену ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану,перевіривши та обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів визнає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Слідчий суддя місцевого суду розглянув клопотання слідчого, яке не відповідало вимогам кримінального процесуального закону щодо його оформлення.
Так, складаючи клопотання про арешт майна, слідчий не в повній мірі виконав вимоги, передбачені ст.171 КПК України, що містяться зокрема в п.1,3 ч.2 цієї статті обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Зазначаючи назву, номерний знак та власника легкового автомобілю «Daewoo Matiz», що підлягає арешту, слідчий в описовій частині клопотання не вказує, що право власності ОСОБА_9 на вказаний автомобіль підтверджується відповідним документом, який підтверджує право власності, натомість в прохальній частині клопотання просить поряд з автомобілем накласти арешт на документ свідоцтво серії НОМЕР_2 про реєстрацію невизначеного транспортного засобу. Можливість накладення арешту на документи главою 17 КПК України не передбачено.
Додавши до клопотання копії документів (а.п. 6-54), в тому числі й того, що посвідчує право власності на транспортний засіб, який на думку слідчого підлягає арешту, останній не завірив їх.
За змістом статті 100 КПК України (зберігання речових доказів і документів) до кримінального провадження, а отже, як в даному випадку,- й до клопотання слідчого про арешт майна, замість оригіналів документів повинні долучатися їх завірені копії.
Крім того, згідно ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Вказане клопотання слідчого про арешт майна погоджене підписом прокурора ОСОБА_5 , однак без дати такого погодження, що є недоліком оформлення клопотання в розумінні ст.171 КПК України.
Частину доводів, якими слідчий обґрунтовує своє клопотання, викладено некоректно та плутано (відповідний текст, що розташований вище, дослівно виділено лапками, з його інтерпретацією в дужках). Статтею 170 КК України, на яку в своєму клопотанні посилається слідчий (а.п.4, абз.2), не передбачено такої процесуальної дії, як накладення арешту на майно така процесуальна дія визначена, зокрема, ст.170 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Тобто, як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді слід зазначати спосіб, у який слід накласти арешт на майно позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Як вбачається з прохальної частини клопотання слідчого та з резолютивної частини оскарженої ухвали слідчого судді від 19.08.2016 (а.п. 4,69) на вказане вище майно накладено арешт без урахування положення ч.1 ст.170 КПК України в частині способу накладення арешту.
Отже слідчий суддя, не перевіривши відповідність зазначеного клопотання вимогам закону, передчасно прийняв оскаржене рішення.
З урахуванням наведеного апеляційний суд визнає, що оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали на підставі ч.3 ст.407 КПК України, якою клопотання слідчого на підставі ч.3 ст.172 КПК України слід повернути прокурору для усунення вказаних недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії даної ухвали.
Керуючись ст.ст. 172,404,405,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: