Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390, щодо
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Теслугів Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого - востаннє 09.11.2015 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.129, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого за ч. 3 ст.185 КК України,
на вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України і призначено йому покарання 4 /чотири/ роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 остаточне покарання призначено шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання призначеного вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 09.11.2015 року у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з 2 липня 2015 року, з дня обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 02.07.2015 року по 09.02.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат за проведення судово товарознавчої експертизи.
Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.
Так, 29 червня 2015 року, близько 13 год., ОСОБА_5 прибув до пустую- чого господарства, яке належить ОСОБА_7 та знаходиться в АДРЕСА_1 , з метою вчинення крадіжки.
Перебуваючи на подвір`ї даного господарства, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власниці ОСОБА_7 , інших сторонніх осіб, з метою збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до житлового будинку та шляхом відкриття віконної рами, через вікно таємно проник в середину приміщення, звідки таємно викрав три металопластикові карнизи довжиною 1,70 м. кожний, загальною вартістю 640, 20 грн.
У поданій обвинуваченим ОСОБА_5 апеляційній скарзі, та доповненні до неї, обвинувачений ОСОБА_5 , вважає призначене йому покарання занадто суворим, що досудове слідство проведено з порушенням вимог КПК України. Обвинувальний висновок отримав не від слідчої, а лише в залі суду після його заяви про невручення йому слідчою ОСОБА_8 вказаного обвинувального висновку, що твердження слідчої про його ознайомлення з матеріалами справи 30.10.2015 року в м.Радивилів не відповідають дійсності.

Просить вирок суду скасувати, а справу направити на досудове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без змін, а апеляційну скаргу з без задоволення , допитавши свідка ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Незважаючи на невизнання вини, висновки суду про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час досудового та судового слідства, ОСОБА_5 давав логічні, послідовні показання, вину свою визнав і пояснив, що він дійсно вчинив крадіжку трьох металопластикових карнизів, які належать ОСОБА_7 ..
Ці показання узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_7 під час досудового слідства та в судовому засіданні.
Крім того, свої показання ОСОБА_5 підтвердив і під час слідчого експерименту, проведеного з дотриманням вимог КПК України ( т.1, ас. 108-112).
Свідок ОСОБА_9 , який був понятим при проведенні слідчого експерименту також підтвердив показання ОСОБА_5 , який добровільно розповів та показав, яким чином він вчинив крадіжку майна.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_10 .

За таких обставин вина ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки майна з проникненням в житло, вчинена повторно доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості та обставини вчинення злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, негативно характеризується за місцем проживання, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, що свідчить про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а також те, що злочин, скоєний ним за ч.3 ст.185 КК відноситься до категорії тяжких злочинів. Врахував суд й щире каяття обвинуваченого у скоєному, як обставину що пом`якшує покарання.
Покликання ж обвинуваченого ОСОБА_5 щодо призначення йому несправедливого, й на його думку, занадто суворого покарання колегія суддів розцінює критично, оскільки такі дані свого підтвердження не знайшли.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_5 про порушення вимог КПК України під час досудового слідства слідчою ОСОБА_8 й неправдивість показів останньої, то такі твердження колегія суддів вважає безпідставними.

Так, слідчий ОСОБА_8 безпосередньо у ході апеляційного розгляду пояснила, що досудове слідство проведено у відповідності до вимог КПК України, що обвинувальний акт вручено ОСОБА_5 30 жовтня 2015 року, що також стверджується і матеріалами кримінального провадження ( т.1, а.с. 7), а також вручено повторно і в суді першої інстанції додатково. Крім того, ОСОБА_5 відмовився від послуг захисника і ознайомився з матеріалами кримінального провадження вчасно.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатньо аргументованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 з мотивів призначення йому покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, висновки суду першої інстанції в даному контексті розцінюються як об`єктивні, відповідаючі фактичним обставинам вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, останні ґрунтуються на доказах, яким судом дана вірна юридична оцінка та в повній мірі стверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Які порушення закону визначаються істотними зазначено в ст.412 КПК України. Як вбачається із змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та досліджених у ході апеляційного провадження матеріалів, на думку колегії суддів, переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, як вважає скаржник, допущених судом що стали б підставою для зміни чи скасування вироку,не встановлено.

Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів підстав для зміни чи скасування вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, строк перебування в Рівненському слідчому ізоляторі з 9 лютого 2016 року по 12 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

___________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3