П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року м. Київ

Судова палата у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_14.,
суддів: ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18, ОСОБА_19., ОСОБА_20, ОСОБА_21, -
при секретарях: за участю ОСОБА_22., ОСОБА_23., - прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_24.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за заявою захисника ОСОБА_12 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року щодо ОСОБА_13,

у с т а н о в и л а:

Вироком Мар'їнського районного суду Донецької області від 12 квітня 2013 року ОСОБА_13 засуджено за частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 12 січня 2015 року ОСОБА_13 невідбуту частину покарання замінено більш м'яким покаранням у виді обмеження волі.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні подання Комсомольського виправного центру № 136 та спостережної комісії Комсомольського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_13 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без зміни.

Касаційний суд - колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - ухвалою від 20 січня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_13 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2015 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 КПК, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

У заяві захисник ОСОБА_12 порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року щодо ОСОБА_13 на підставі пункту 3 частини першої статті 445 КПК у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

На його думку, рішення касаційного суду про відмову у відкритті касаційного провадження не відповідає висновку щодо перегляду в касаційному порядку судових рішень, пов'язаних із виконанням вироку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року № 5-331 кс 15.

Просить скасувати зазначене рішення касаційного суду та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України (далі - Суд) заслухала суддю-доповідача, пояснення прокурора про відмову в задоволенні заяви, дослідила матеріали справи, обговорила доводи заяви і дійшла висновку про зазначене нижче.

1. Справу про перегляд судових рішень щодо засудженого ОСОБА_13 допущено до провадження Суду за заявою захисника, який посилається на положення пункту 3 частини першої статті 445 КПК.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Судом, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Суду.

2. Особливістю перегляду Судом судових рішень із зазначеної підстави є встановлення відповідності / невідповідності висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Суду, із висновком про застосування цих же норм у оскаржуваному рішенні суду касаційної інстанції.

3. Обґрунтовуючи своє рішення про відмову у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції послався на положення частини другої статті 424, пункту 1 частини другої статті 428, частин другої і п'ятої статті 539 КПК та дійшов висновку про те, що судові рішення, якими вирішуються питання, пов'язані з виконанням вироку, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачено процесуальним законом, а також і у зв'язку з тим, що такі судові рішення не відносяться до таких, що перешкоджають провадженню у справі.

Водночас, за змістом постанови № 5 -331 кс 15, предметом перегляду Суду було застосування судом касаційної інстанції норм права, передбачених частиною другою статті 424, частиною п'ятою статті 539 КПК в аспекті можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень щодо застосування амністії. Проаналізувавши наведені норми кримінального процесуального закону з урахуванням положень статей 8, 92, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, пункту 22 рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007, Закону України від 1 жовтня 1996 року №392/96-ВР «Про застосування амністії в Україні», Суд дійшов висновку про те, що оскільки питання застосування амністії не регулюються нормами розділу 8 КПК «Виконання судових рішень» і КПК не встановлює заборони на оскарження в касаційному порядку рішень суду щодо амністії, висновки касаційного суду у справі щодо "ОСОБА" про те, що касаційну скаргу ним подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, суперечать нормам права, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством України.

Щодо норми права, передбаченої статтею 539 КПК, Суд зазначив, що вона не може слугувати аргументом при розгляді питання про те, чи може вказане в ній судове рішення бути оскаржене в касаційному порядку, оскільки не належить до норм права, які регулюють провадження в суді касаційної інстанції.

Висновку про можливість оскарження в касаційному порядку будь-якого судового рішення, у тому числі і пов'язаного з виконанням вироку, у зазначеній постанові Суду не міститься.

Таким чином, зіставлення висновку в наданій для порівняння постанові Верховного Суду України, який стосувався оскарження в касаційному порядку судових рішень виключно щодо застосування амністії, та висновку в оскаржуваному рішенні суду касаційної інстанції про неможливість перегляду в касаційному порядку питань, пов'язаних з виконанням вироку, регламентованих главою VIII КПК і, зокрема, статтею 539 КПК, свідчить про те, що висновок Суду стосувався інших норм, передбачених КПК, ніж ті, щодо яких міститься висновок у оскаржуваному рішенні касаційного суду.

У зв'язку із цим, оскільки доводи заяви про невідповідність правового висновку в ухвалі касаційного суду від 20 січня 2016 року щодо ОСОБА_13 висновку в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року № 5-331 кс 15 не підтвердились, у задоволенні заяви захисника необхідно відмовити.

Керуючись статтями 453, 454, 456 Кримінального процесуального кодексу України, Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_12 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року щодо ОСОБА_13.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім як на підставі, передбаченій пунктом 4 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий ОСОБА_25

Судді:
ОСОБА_26 ОСОБА_27

ОСОБА_28 ОСОБА_29

ОСОБА_30 ОСОБА_31

ОСОБА_18