Справа № 191/4507/14-к
Провадження № 1-кп/191/38/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :
17 листопада 2013 року о 01.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Ходарева, біля будинку № 31, с. Дерезувате, Синельниківського району, Дніпропетровської області, під час розмови з гр. ОСОБА_7 , побачив, що до них підбігає гр. ОСОБА_8 , 1984 року народження, в цей момент ОСОБА_6 наніс правою рукою стиснутою в кулак, один удар в обличчя ОСОБА_8 , в район лівої частини обличчя, від отриманого удару ОСОБА_8 впав на землю.

Відповідно до висновку № 88 судово-медичної експертизи від 28.07.2014 р. виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді забою лівого ока з контузією тяжкого ступеню, гематома лівого ока з набряком м`яких тканин, розрив кон`юнктиви, гемофтальм, зниження зору на ліве око з 1,0 до 0,5 відноситься до категорії тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково та пояснив, що в 2013 році він знаходився на АДРЕСА_2 у своєї подруги. Потім йому подзвонила ОСОБА_9 і попросила забрати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Він поїхав на вул.. Ходарєва, де до нього підійшов ОСОБА_12 , який в нецензурній формі сказав йому уїжджати. Потім приблизно через 5 хвилин до нього підбіг ОСОБА_13 потерпілий, якого він вдарив правою рукою стиснутою в кулак в область обличчя, після чого він також вдарив ОСОБА_14 . На той час він не знав, що це були ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . ОСОБА_13 після удару впав на землю, а потім піднявся та побіг. Всі події відбувалися близько 01.00 години, вулиця освітлювалася ліхтарями і тому він бачив обличчя хлопців. Він вдарив ОСОБА_13 вимушено, з метою самозахисту, оскільки вважав, що той підбіг до нього, щоб побити, так як на вигляд потерпілий був агресивним. Цивільний позов потерпілого визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в 2013 році в с. Дерезувате він знаходився з ОСОБА_15 в приміщенні магазину, де також знаходились знайомі дівчата. Потім на вулиці між дівчатами почався конфлікт. Коли він почав розвертатися на своєму автомобілі, до нього підбіг ОСОБА_16 та перегородив дорогу, щоб він не проїхав. Він попросив ОСОБА_16 відійти, але той не реагував та нецензурно виражався. Потім приїхав на автомобілі ОСОБА_17 і зупинився від нього на відстані приблизно 10 метрів. Коли до нього підійшов ОСОБА_17 , він сказав йому забрати ОСОБА_16 , але ОСОБА_17 пішов до свого автомобіля. Потім ОСОБА_17 знову підійшов до нього і сказав: «Получи» і відразу наніс йому удар в область обличчя, після чого він впав та втратив свідомість. При цьому обвинувачений ніякої допомоги не надавав. Цивільний позов підтримав повністю. Вирішення питання щодо міри покарання залишив на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що приблизно два роки потому на початку грудня близько 01.00 години він знаходився з ОСОБА_13 в с. Дерезувате в приміщенні магазину. Потім ОСОБА_13 уїхав на своєму автомобілі. Коли він почув крики зі сторони автопарку, то побіг туди. Там знаходились ОСОБА_13 та інші хлопці, між якими відбувалась словесна перепалка. Потім на автомобілі приїхав ОСОБА_17 і підійшов до нього та ОСОБА_13 та мовчки правою рукою наніс удар ОСОБА_13 в область обличчя, а потім наніс удар йому. Від удару ОСОБА_13 впав на землю.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що приблизно два роки потому восени близько 23.00 години, можливо пізніше, він знаходився у себе вдома в с. Дерезувате. З вулиці почув розмови людей, тому вийшов з хати та побачив компанію хлопців та дівчат, з якими також були його донька ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 . Всі вони між собою з`ясовували стосунки на високих тонах. Потім зі слів сусідки ОСОБА_21 дізнався, що в цій компанії відбувся конфлікт із застосуванням фізичної сили.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що в 2013 році восени знаходилась в с. Дерезувате з дівчатами в клубі. Потім зі слів сусідів дізналася, що ОСОБА_8 побили.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що приблизно років три потому близько 00.00 годин знаходилась в себе вдома в с. Дерезувате. З вулиці почула гомін компанії людей, які розмовляли на високих тонах. Коли вона вийшла на вулицю, побачила, що два хлопці, один з яких був ОСОБА_8 , конфліктували з ОСОБА_16 . Потім за спиною почула звук, як щось впало. Обернувшись побачила, що один хлопець лежав на асфальті, а інший хлопець, у якого на обличчі була кров, сів в автомобіль. Потім вона з ОСОБА_16 відтягнули хлопця з дороги та посадили його також в автомобіль.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що в листопаді 2013 року після 23.00 години знаходився в с. Дерезувате на вулиці, де між хлопцями відбувалася бійка. До нього підійшов ОСОБА_8 та сказав, що усіх буде бити. Потім на темному автомобілі приїхав ОСОБА_6 , який один раз кулаком вдарив ОСОБА_8 в область обличчя. Після чого ОСОБА_8 кудись побіг.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що в 2013 році в с. Дерезувате знаходилася із ОСОБА_17 у своїх батьків. Потім вони поїхали на вулицю ОСОБА_26 . Під час розмови ОСОБА_17 та ОСОБА_27 до них підбіг ОСОБА_13 та ОСОБА_17 вдарив його кулаком в область обличчя, від чого ОСОБА_13 впав на землю. Потім ОСОБА_13 піднявся та кудись побіг.

Свідок ОСОБА_28 пояснила, що в 2013 році знаходилася в с. Соколове Новомосковського району в кафе. Їй зателефонував ОСОБА_29 та попросив її подзвонити до ОСОБА_30 , щоб вона забрала його додому.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, наданими ними в судовому засіданні, та письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_8 звернувся до Синельниківського МВ із заявою про те, що 17.11.2013 року близько 01.00 години знаходячись в с. Дерезувате біля будинку по вул.. Ходарєва ОСОБА_6 спричинив йому тілесні пошкодження (т. 2 а. с. 10);

висновком судово-медичної експертизи № 62,згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 встановлено неприродне розширення та деформація зіниці лівого ока. Згідно даних представленої медичної документації: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, контузія тяжкого ступеню, травматична катаракта, надрив зіниці, гемофтальм лівого ока, гематома повік лівого ока». Давність утворення виявленого у нього тілесного ушкодження голови, може відповідати строкам, вказаним у постанові та наданій медичній документації, тобто 17.11.2013 року. Локальний характер зовнішнього тілесного ушкодження свідчать про спричинення його при значній силі травматичного впливу тупого твердого травмуючого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. На теперішній час всі зазначені тілесні пошкодження голови у своїй сукупності та за своїм характером відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я. Експертні дані щодо характеру та локалізації тілесних пошкоджень, об`єктивні клінічні дані представленої історії хвороби свідчать про не менш як однократний контакт з травмуючим предметом (т. 2 а. с. 25 27);

висновком комісійної судово медичної експертизи № 88, згідно якого у потерпілого ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забій лівого ока з контузією тяжкого ступеню, гематома лівого ока з набряком м`яких тканин, розрив кон`юнктиви, гемофтальм, зниження зору на ліве око з 1, 0 до 0, 5. Термін виникнення тілесних ушкоджень відповідає даті вказаній в карті стаціонарного хворого, а також в кримінальному провадженні. Характер тілесних ушкоджень свідчить про те, що вони виникли від дії тупого твердого предмету, діючого в область лівого ока потерпілого, яким могла бути рука, стиснута в кулак, а також інший тупий твердий предмет, визначити конкретні характерологічні ознаки травмуючої поверхні якого, в даному випадку, не представляється можливим, так як вона (контактуюча поверхня) не відобразилася на тілесних ушкодженнях. Як видно з медичної карти стаціонарного хворого № Э 340, при надходженні на стаціонарне лікування гострота зору на праве око складала 1, 0, на ліве рух руки біля ока. З приводу вищезазначеного, враховуючи наявність розриву, було проведене оперативне втручання з ушиванням пошкодження. При виписці з лікарні гострота зору на ліве око складала 0, 5 0, 6. На теперішній час гострота зору на ліве око складає 0, 5Д. На даний момент мають місце наслідки контузії лівого ока у вигляді мідріазу, ускладненого заднє полярною катарактою, сублюксацією кришталика в скловидному тілу, вторинною факотопичною глаукомою. Згідно Наказу № 420 від 05.06.2012 року, відповідно до таблиці № 11, враховуючи той факт, що до травми гострота зору на ліве око 1, 0, а на теперішній час складає 0, 5, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до середнього ступеню тяжкості, як такі, які викликали стійку втрату працездатності менше ніж на 1/3 (від 10 до 30 %), а в потерпілого відсотки втрати працездатності складає 15 %. (т. 2 а. с. 37 50).

Суд, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Так, вищезазначені показання потерпілого, свідків та письмові матеріали кримінального провадження узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо сприйняття обвинуваченим реальної загрози з боку потерпілого, який підбіг до нього і обвинувачений був вимушений захищатися, у зв`язку з чим в його діях наявна необхідна оборона, є належним чином необґрунтованими, безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження. Так, з досліджених судом доказів було встановлено, що потерпілий жодних погроз на адресу обвинуваченого не виказував, будь-яких жестів та предметів в його руках, які б давали підстави для сприйняття від нього реальної загрози, не було. За таких обставин доводи сторони захисту, що підставами для самозахисту були дії потерпілого, які виразилися в тому, що він лише підбіг до обвинуваченого, його агресивний вигляд та конфлікт між хлопцями, не можуть бути прийняті судом до уваги як причини для вимушеного нанесення удару.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав частково, оскільки вважає, що нанесений ним удар був вимушений, хоча свою вину в спричиненні потерпілому тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості визнав повністю, але допомоги після вчиненого злочину в добровільному порядку потерпілому не надавав, вибачення у потерпілого не попросив, ні матеріальної, ні моральної шкоди на даний час не сплатив, хоча заявлений цивільний позов визнав частково, а саме, не погодився із заявленим розміром моральної шкоди.

Пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст. 66 КК України та обтяжуючих покарання обставин згідно положень ст.67 КК України судом не встановлено. Крім того, позиція обвинуваченого щодо вимушеного нанесення удару не є обставиною, що пом`якшує його покарання, оскільки з боку потерпілого жодних дій, які б спровокували обвинуваченого, судом встановлено не було.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд, враховуючи вищевказані обставини, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, а також з урахуванням думки потерпілого, який залишив питання щодо міри покарання на розсуд суду, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 75, 76 п. п. 2, 3, 4 КК України. Підстав для обрання обвинуваченому менш суворої міри покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в розмірі 3103 грн., понесених на лікування, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки повністю визнаний обвинуваченим та підтверджений документально, а саме копіями квитанцій про придбання медичних препаратів. Що стосується вимог про стягнення на користь потерпілого моральної шкоди на суму 100 000 грн., то суд враховує характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, що виразилося в порушенні його нормального життєвого рівня, потребі додаткових зусиль та додаткових витрат в подальшому лікуванні, а також до даного часу обвинувачений так і не вибачився, тяжкість спричиненої йому травми, її наслідки, а саме, встановлений повний діагноз: контузія тяжкого ступеню, травматична катаракта, надрив зіниці, гемофтальм лівого ока, гематома повік зліва, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, у зв`язку з чим проведено оперативне лікування, за результатами експертизи встановлено зниження зору на ліве око з 1, 0 до 0, 5; тривалість його стаціонарного лікування в період з 17.11.2013 року по 08.12.2013 року, ступінь вини обвинуваченого, його матеріальний стан, який виражається в неофіційних заробітках, відсутність у нього інших постійних доходів, вимоги розумності та справедливості, та вважає необхідним частково задовольнити дану вимогу, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду в розмірі 3103 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1