Кримінальне провадження № 1-кп/760/771/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України,-

в с т а н о в и в :
як встановлено в судовому засіданні наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 02.09.2014 року № 79 (по стройовій частині) військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 з 02.09.2014 у військовому званні солдат зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначений на посаду водія мінометного взводу.
15.10.2015 відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 звільнений з військової служби.
Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 повинен був, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.199 № 551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, п.п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, п. 1.15 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 та п.п. 62, 64 Настанови зі стрілецької справи, військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право, зокрема, носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством; умови зберігання військового майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки; під час поводження зі зброєю та боєприпасами забороняється, зокрема, мати зброю під час відвідування громадських місць, якщо перебування в них не пов`язане з несенням служби; зброя повинна завжди бути справна, за зберігання зброї та її комплекту несе відповідальність військовослужбовець, озброєний даною зброєю, який зобов`язаний обережно поводитись з нею i кожного дня її оглядати, при розташуванні в населених пунктах на квартирах зброю зберігати у себе.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, від 06.05.2014 № 454/201, від 21.07.2014 № 607/201 та від 14.01.2015 № 15/2015, затверджених Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, від 06.05.2014 № 1240-VII, від 22.07.2014 №1595-VII та від 15.01.2015 № 113-VIII, відповідно до ст. ст. 106 ч. 1 п.п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, оголошено проведення часткової мобілізації.
У період з 18.01.2015 по 27.01.2015 військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) призваний під час мобілізації, рядовий ОСОБА_4 входив до складу варти щодо охорони і супроводу військових вантажів військової частини польова пошта НОМЕР_1 до бронетанкового ремонтного заводу АДРЕСА_3 .

Встановлено, що для виконання покладених обов`язків щодо охорони і супроводу залізничним транспортом військових вантажів, вказаному військовослужбовцю командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 надано для тимчасового користування зброю та бойові припаси до неї, а саме, - автомат НОМЕР_3 та 120 штук 5,45 мм набоїв до нього.

Проте, 27.01.2015 під час слідування з бронетанкового ремонтного заводу АДРЕСА_3 до місця дислокації військової частини в АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 обрав неналежний спосіб зберігання зброї та бойових припасів до неї в наслідок чого, під час огляду посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 (по АДРЕСА_5 ) на залізничній станції Київ-Пасажирський (м. Київ, пл. Привокзальна, 1), виявлено відсутність ввірених йому для службового користування 12-ти набоїв 5,45 мм ПС.

Внаслідок втрати ввірені йому для службового користування 12 патронів калібру 5,45 мм з кулею до АК-74 вартістю 4 грн. 92 коп., ОСОБА_4 завдав державі матеріальних збитків.
Таким чином ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді водія мінометного взводу у військовому званні рядовий,не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча об`єктивно повинен був і міг їх передбачити, маючи об`єктивні можливості забезпечити збереження ввірених йому для службового користування бойових припасів, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 20, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, п.п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, п. 1.15 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005№ 359 та п. п. 62, 64 Настанови зі стрілецької справи, військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право, зокрема, носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством; умови зберігання військового майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати, було виявлено відсутність у рядового ОСОБА_4 ввірених йому для службового користування 12-ти набоїв 5,45 мм ПС., які являються боєприпасами, вартістю 4 грн. 92 коп., чим вчинив збитки державі та втрату ввірених для службового користування бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та показав суду, що він дійсно отримував для службового користування 12 набоїв 5,45 мм ПС., які являються боєприпасами, які загубив. Вартість втрачених набоїв державі відшкодував.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, після допиту обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібранихв ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні доведена повністю, і його умисні дії, які виразились у втраті ввірених для службового користування бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 2 ст.413 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції з 19.09.2014 по 04.10.2014, відшкодував збитки державі.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , його критичне ставлення до вчиненого і щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.413 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені гі.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: