Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2016 року за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_5 , представника Городоцького ВЦ № 131 УДПтС України в Рівненській області ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду від 14 березня 2016 року відмовлено в задоволенні спільного подання Городоцького виправного центру УДПтС України в Рівненській області № 131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації щодо умовно-дострокового звільнення з місць обмеження волі ОСОБА_5 , засудженого 03 травня 2012 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 доводить, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому вважає рішення суду першої інстанції щодо відхилення подання про умовно-дострокове звільнення незаконним і просить його скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який не заперечує проти апеляційної скарги з врахуванням положень ст. 81 КК України, перевіривши матеріали судового провадження й надані в розпорядження апеляційного суду матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 200-Б-15, обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до загальної норми закону ст. 81 КК України та розяснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, та якщо засуджений сумлінною поведінкою (стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, в тому числі, і в побуті) та ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом із тим, згідно ст.154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш мяким, якщо вони були направлені в місяця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно - дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш мяким не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення в місця обмеження чи позбавлення волі.

Тобто, законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш мяким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або ж відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш мяким і при цьому 2) була направлена в місця позбавлення чи обмеження волі у випадках, передбачених законом.

При регламентуванні порядку та умов відбування і виконання кримінальних покарань норми Кримінального та Кримінально - Виконавчого Кодексів України співвідносяться між собою, як загальні і спеціальні, і при їх конкуренції застосовуються спеціальні норми, що підтверджується і розясненнями Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 щодо практики застосування норм права у випадку колізії.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджено вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2013 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на п`ять років і шість місяців позбавлення волі.

11 серпня 2015 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області засудженому замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком один рік вісім місяців і двадцять дев`ять днів на обмеження волі.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно прийняв рішення про відмову в задоволенні спільного подання Городоцького виправного центру УДПтС України в Рівненській області № 131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації щодо умовно - дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, оскільки з моменту заміни ОСОБА_5 не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі не закінчився річний строк ухвалення рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2015 року, підстав для скасування якого не вбачається.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що право засудженого ОСОБА_5 на умовно - дострокове звільнення не порушується, так як залишається за ним при настанні строків, передбачених законом.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 154 КВК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1