печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000354 від 15.02.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з технічною освітою, який одружений, працює директором ТОВ «Парстар», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 перед початком експлуатації вантажопасажирського автомобіля ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_2 не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного автомобіля, який він міг виявити перед початком його експлуатації.

В подальшому, 14 лютого 2014 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи всупереч вимогам п.п. 1,5; 2.3(б), п. 31.4, п. 31.4.1, п. 31.4.2 ( підпункт «а») Правил дорожнього руху України технічно несправним автомобілем ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вулиці Підвисоцького зі сторони вул. Кіквідзе в напрямку бул. Дружби Народів в м. Києві, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку № 3-А по вул. Підвисоцького, який був позначений інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 « Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1- «Зебра», які інформували його про наявність пішохідного переходу, всупереч вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у відповідності до яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, якого він об`єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, не зупинився перед пішохідним переходом та не надав дорогу пішоходу, який перебував на пішохідному переході, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , спричинивши їй, в тому числі, тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді множинних переломів кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів і розвитком шоку, від яких ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22 год. 20 хв.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище. З приводу фактичних обставин справи пояснив, що 14.02.2014, приблизно о 12.00 год., взяв у свого товариша ОСОБА_14 автомобіль ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_3 , маючи на меті перевезти вантаж. Протягом дня управляв вказаним автомобілем. В цей же день, приблизно о 17.40 год., він рухався по вул. Підвисоцького в сторону бульвару Дружби Народів в м. Києві, зі швидкістю не більше 50 км/год., при ввімкненому ближньому світлі фар видимість попереду автомобіля не перевищувала 15 метрів. При під`їзді до магазину «Каскад», що по вул. Підвисоцького, він загальмував перед пішохідним переходом, зменшивши швидкість руху до 10 км/год, потім продовжив рух по вул. Підвисоцького з допустимою в населеному пункті швидкістю руху. Через 150-200 метрів, навпроти будинку № 3-А по вул. Підвисоцького, побачив ще один нерегульований пішохідний перехід, який був виділений дорожньою розміткою у вигляді зебри. В цей час на зустріч йому рухався мікроавтобус темного кольору, під час роз`їзду з яким, в момент наближення його автомобіля до «пішохідної зебри», він помітив, що із-за задньої частини зустрічного автомобіля з`явився пішохід, який рухався зліва на право по ходу його руху, перетинаючи проїзну частину дороги. Побачивши жінку-пішохода, він натиснув гальма, проте у зв`язку із незначною відстанню передньою частиною автомобіля допустив наїзд на жінку, яка після удару відлетіла на відстань до 2,5 м. Відразу після дорожньо-транспортної пригоди він викликав швидку медичну допомогу. Не заперечував обставини порушення ним п.п. п.п. 1,5; 2.3(б), п. 31.4, п. 31.4.1, п. 31.4.2 ( підпункт «а») ПДР щодо технічної несправності транспортного засобу, яким він керував і не перевірив його технічний стан, а також п.п. 5.35.1, 5.35.2 « Пішохідний перехід», дорожня розмітка 1.14.1- «Зебра», та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело на наїзду на пішохода на пішоходному переході. Свої дії охарактеризував негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_6 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди зі спричиненням смерті потерпілого.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність ( відсутність ) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої.

ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з необережною формою вини, (ст. 12 КК України). Як особа характеризується позитивно, з технічною освітою, працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на вихованні доньку 1997 року народження, яка є студенткою 4 курсу денної форми Київського технікуму готельного господарства, обвинувачений на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що в силу положень ст. 66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання із передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість наслідків, що настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, думку потерпілої ОСОБА_12 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому реального покарання, а також з огляду на той факт, що протягом 14.02.2014 06.05.2016 ОСОБА_6 не вчинив жодної дії на дійове каяття перед родиною потерпілих, не надавши жодної ані матеріальної, ані моральної допомоги родині, яка внаслідок його злочинних дій втратила близьку людину і понесла певні моральні страждання, і лише на стадії судового розгляду ОСОБА_6 вчинив спробу 06.05.2016 здійснити 10 тис. грн. переказу, який потерпіла ОСОБА_12 відмовилась отримувати з огляду на таку поведінку ОСОБА_6 весь час тривалого досудового розслідування, суд, не зважаючи на всі позитивні дані особи обвинуваченого, приходить до висновку, що необхідним та справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 є покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, хоча і вважає можливим призначити це покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, приймаючи до уваги його першу судимість та щире каяття у вчиненому.

На підставі п.3 ч.1 ст. 118, ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз, а долю речових доказів вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

При цьому, з метою отримання можливості забезпечення реального виконання вироку, суд вважає необхідним до набрання ним законної сили змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на тримання під вартою.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (роки) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 29 червня 2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави (УДКСУ у Печерському районі м. Києва, банк одержувач ГУДКСУ у м. Києві; р/р 0007; МФО 820019; КЕКД 21081100;01) процесуальні витрати за проведення:

- автотехнічної експертизи № 116/ат від 31.03.2014 в розмірі 983, 84 грн;

- автотехнічної експертизи № 619/ат від 16.12.2014 в розмірі 737,88 грн;

- комплексної транспортно трасологічної та авто технічної експертизи № 966/967/15-52 від 23.01.2015 в розмірі 2460,00 грн;

- комплексної транспортно трасологічної та авто технічної експертизи № 1560 від 15.06.2015 в розмірі 2534,40 грн;

- комплексної транспортно трасологічної та авто технічної експертизи № 1561 від 31.08.2015 в розмірі 2534,40 грн, -

а всього на суму 9250 грн. 52 коп.

Речові докази:

- верхній одяг потерпілої ОСОБА_13 , а саме: чоботи чорного кольору, светр сірого кольору, куртку пуховик сірого кольору, - які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ГУ Національної поліції України в м. Києві (квитанція №0000124 від 27.10.2014), повернути потерпілій ОСОБА_15 , а при її відмові від отримання - знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з метою виконання вироку змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1