йСправа № 304/387/15-к Провадження № 1-кп/304/15/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000058 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого (має на утриманні двох малолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Підгірне Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 (зареєстрований АДРЕСА_4 , із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, перебуває у цивільному шлюбі (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_5 (зареєстрований АДРЕСА_2 ), із середньою освітою, непрацюючого, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

В середині жовтня 2014 року обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переслідуючи корисливі мотиви, погодилися на пропозицію свого знайомого ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, зорганізуватися у стійку злочинну групу з метою незаконного переправлення п`яти громадян Афганістану ( ОСОБА_10 , Від Амана, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) та чотирьох громадян Сирії ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ) через державний кордон України у Словацьку Республіку. На виконання попередньої злочинної домовленості, з метою забезпечення перевезення зазначеної групи нелегальних мігрантів по території Закарпатської області в безпосередню близькість до державного кордону, обвинувачений ОСОБА_5 залучив до злочинної діяльності своїх знайомих, працівників служби таксі «Максімус», обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які дали свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину не будучи обізнаними, що злочин вчиняється організованою групою. З метою координації дій під час вчинення злочину, обвинувачений ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 мобільний термінал з карткою мобільного оператора «Лайф» з нульовим ІМЕІ-кодом, що не дозволяло ідентифікувати абонента в стільниковій мережі, з номером НОМЕР_1 , а також такий самий ОСОБА_7 з номером НОМЕР_2 . Так, 01 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_5 на автомобілі марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_3 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, здійснили доставку та розміщення вищевказаних п`яти громадян Афганістану та чотирьох громадян Сирії, у невстановлений досудовим розслідуванням будинок в с. Хижа Виноградівського району. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05 листопада 2014 року близько 16.30 год. обвинувачений ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , отримавши від невстановленої досудовим розслідуванням особи на околиці вказаного села чотирьох громадян Сирії, яких розмістив в салоні автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 марки «ВАЗ 2111», д/н НОМЕР_4 , та п`ятьох громадян Афганістану, яких посадив у керований ним автомобіль, виїхали в прикордонний район у напрямку м. Перечин для їх подальшої передачі невідомим особам з метою їх подальшого переправлення через державний кордон України у Словацьку Республіку, однак о 21.15 год. при в`їзді в м. Перечин з боку с. Сімер Перечинського району були затримані співробітниками УСБУ в Закарпатській області. Крім цього, з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України ще сімох ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 ), 03 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 о 20.00 год. на автомобілі марки «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_5 , прибув до гіпермаркету «Барва», звідки він забрав трьох, а ОСОБА_26 чотирьох із вказаних семи громадян Афганістану, та доставили їх до готелю «Сакура» в м. Мукачево. Після цього, 05 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 знову діючи на виконання вказівок ОСОБА_5 , отриманих останнім від ОСОБА_27 , о 17.00 год. на автомобілі марки «ВАЗ 2110», д/н НОМЕР_5 , прибув до готелю «Сакура» в м. Мукачево, де здійснив посадку чотирьох із вказаних семи громадян Афганістану та вирушив у напрямку м. Ужгорода. Решту трьох громадян Афганістану у тому ж місці помістив у власний автомобіль марки «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_6 , ОСОБА_26 та вирушив у напрямку с. Кам`яниця Ужгородського району для їх передачі невстановленим досудовим розслідуванням особам з метою їх подальшого переправлення через державний кордон України в Словацьку Республіку, однак о 23.40 год. був затриманий співробітниками УСБУ в Закарпатській області в 500 м від готельно-ресторанного комплексу «Панський Маєток», а ОСОБА_7 по вулиці Урожайній в м. Ужгороді, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що близько рік тому назад познайомився з ОСОБА_28 , а коли працював водієм маршрутного таксі в м. Ужгороді, то познайомився з ОСОБА_5 . Так, в середині жовтня 2014 року ОСОБА_26 запропонував йому здійснювати переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон і, оскільки так була можливість добре заробити, він погодився. Крім цього, ОСОБА_26 повідомив, що потрібно буде ще когось залучити, тому що лише двоє вони робити це не зможуть. У зв`язку з цим у двадцятих числах жовтня 2014 року він призначив зустріч ОСОБА_5 , де був присутній і ОСОБА_26 , який також запропонував ОСОБА_5 здійснювати переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон, на що такий погодився. Під час цієї зустрічі вони визначили, що кожен має робити, а він роздав усім стартові пакети з телефонними номерами мобільного оператора «Лайф» з нульовим кодом ІМЕІ для уникнення їх ідентифікації. Приблизно в кінці жовтня на такий номер йому зателефонував ОСОБА_26 та повідомив, що 01 листопада в м. Мукачево Закарпатської області будуть доставлені п`ять громадян Афганістану та четверо громадян Сирії, яких на двох автомобілях необхідно буде доставити в один з будинків в с. Хижа Виноградівського району, для чого необхідно було залучити також ОСОБА_5 . Так, 01 листопада йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що на своєму автомобілі забрав п`ять громадян Афганістану, а інший автомобіль громадян Сирії, з якими прямують в напрямку Виноградівського району і попросив, щоб він надав точні координати їх доставки. Близько 20.00 год. цього ж дня ОСОБА_5 повідомив його про те, що вони доставили нелегалів у вказаний будинок та повернулися до м. Ужгорода. Крім цього, 02 листопада 2014 року ОСОБА_26 повідомив його про прибуття ще однієї групи нелегальних мігрантів сім громадян Афганістану, яких наступного дня необхідно було відвезти в готель «Сакура», що в м.Мукачево, а нелегалів із с. Хижа орієнтовно 05 листопада необхідно буде відвезти на двох автомобілях в м. Перечин для передачі особам, які вже безпосередньо переправлять їх через державний кордон у Словацьку Республіку. Тоді він відразу зателефонував ОСОБА_5 , щоб вони змогли ще когось залучити для перевезення вказаних мігрантів і останній запропонував знайомих таксистів ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . Того ж дня вони зустрілися з ними та пояснили, що треба буде робити, він надав обом номери мобільних телефонів для підтримання зв`язку та обумовили їх грошову винагороду. Наступного дня, ОСОБА_5 повідомив його, що ОСОБА_31 доставив трьох нелегальних мігрантів до готелю «Сакура» в м. Мукачево, а чотирьох інших того ж дня ОСОБА_32 . Потім, 05 листопада за вказівкою ОСОБА_27 він зателефонував ОСОБА_5 , щоб той поїхав з ОСОБА_29 в с. Хижа та забрав звідти п`ять громадян Афганістану та чотирьох громадян Сирії і доставив в м. Перечин, де передав особам, які вже будуть їх очікувати. Після цього йому зателефонував ОСОБА_26 та повідомив, що терміново цього ж дня необхідно буде забрати і сімох громадян Афганістану з готелю в м. Мукачеві і також доставити поближче до м. Перечин. При цьому сказав, що трьох він забере на своєму автомобілі, а інших чотирьох нехай забере ОСОБА_31 і чекає його біля гіпермаркету «Епіцентр» при виїзді з м. Мукачева. Він відразу зателефонував ОСОБА_5 і попросив зв`язатися з ОСОБА_33 . Через пару хвилин йому зателефонував ОСОБА_31 з яким вони домовилися, щоб той забрав його біля с.Глибоке. Приблизно через годину на околиці вказаного села його підібрав ОСОБА_31 , якому він розповів, щоб той їхав до готелю «Сакура», забрав звідти нелегалів, а коли буде повертатися, то має зупинитися біля гіпермаркету «Епіцентр», де буде стояти автомобіль марки «Шкода Октавія» на реєстраційних номерах Словацької Республіки, який буде слідувати за ним, оскільки також перевозить нелегалів. Після того ОСОБА_31 висадив його на автозаправній станції «Ультра» об`їзної дороги м. Мукачева, а сам поїхав далі. Приблизно о 20.00 год. йому зателефонував ОСОБА_5 , сказавши, що все в порядку і вони з ОСОБА_29 вже майже під`їжджають до м.Перечин. Однак, близько 22.30 год., коли він почав телефонувати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_34 , телефони яких не відповідали, він зрозумів, що щось трапилося. Наступного дня йому зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що його, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_35 затримали з нелегалами працівники УСБУ та ДАІ. Він довгий час вагався, що йому робити, однак, коли прийшла повістка, то він з`явився на виклик до слідчого та дав правдиві покази. Просить суворо його не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що з 2005 року він працює таксистом у службі таксі «Максімус» на орендованому автомобілі марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_3 , де у 2007 або 2008 році познайомився з обвинуваченим ОСОБА_4 . Приблизно в середині жовтня 2014 року ОСОБА_36 призначив йому зустріч на вул. Швабській в м. Ужгороді, під час якої до них під`їхав і ОСОБА_26 та запропонував йому прийняти участь у незаконному переправленні нелегалів через державний кордон України у Словацьку Республіку. Спочатку він вагався, але ОСОБА_26 та ОСОБА_36 переконали його, що особливо нічого не потрібно буде робити, а заробити можна буде по 1200 доларів США з кожної групи. Під час зустрічі ОСОБА_36 також дав йому та ОСОБА_34 стартові пакети з картками мобільного оператора «Лайф» з нульовим кодом ІМЕІ, щоб їх не змогли ідентифікувати. Приблизно в кінці жовтня 2014 року йому на такий мобільний номер зателефонував ОСОБА_36 та повідомив, що 01 листопада цього ж року потрібно буде забрати п`ять громадян Афганістану та чотирьох громадян Сирії з околиці м.Мукачеве біля гіпермаркету «Епіцентр» та доставити їх в один з будинків с. Хижа Виноградівського району. Так, 01 листопада 2014 року приблизно о 18.30 год. він приїхав на околицю м. Мукачеве, а через 25-30 хв. до нього під`їхав мікроавтобус марки «Форд Транзит», темного кольору, з-за керма якого вийшов незнайомий йому чоловік та запитав у нього, чи він за людьми. Тоді з мікроавтобуса вийшло п`ять чоловік, які розмовляли на незрозумілій мові та почали швидко сідати у його авто. Він вирушив у напрямку м. Виноградово, а за ним вказаний мікроавтобус. По дорозі він зателефонував чоловіку, номер телефону якого йому надіслав ОСОБА_36 та який згодом зустрів його на АЗС, що перед в`їздом в с. Королево Виноградівського району. Той чоловік сказав йому слідувати за його автомобілем марки «Шкода Октавія» і через 30 хв. вони прибули до одноповерхового будинку в с.Хижа, де він висадив своїх пасажирів, а з мікроавтобуса, який їхав за ним також вийшли ще 4 чоловік невідомої національності. Після цього він супроводив мікроавтобус назад на об`їзну дорогу м. Мукачеве, який поїхав у сторону Львова, а він повернувся в Ужгород та відразу зателефонував ОСОБА_37 повідомити, що все гаразд. Наступного дня йому знову зателефонував ОСОБА_36 та повідомив про те, що ОСОБА_26 сказав, що 03 листопада необхідно буде так само доставити до готелю «Сакура», що в м. Мукачеве сім громадян Афганістану, а нелегалів, яких він завіз в с. Хижа орієнтовно 05 листопада треба буде на двох автомобілях відвезти в м. Перечин та передати якимось людям. Тоді він сказав, що має на прикметі двох знайомих таксистів ОСОБА_29 та ОСОБА_31 , які можуть погодитися на таке перевезення мігрантів. Цього ж дня він з ОСОБА_38 на зупинці автобусів по вул. Гагаріна в м. Ужгороді неподалік магазину «Зіна» зустрілися з ОСОБА_29 та ОСОБА_31 та розповіли їм, що необхідно буде робити. Спочатку вони відмовлялися, однак він їм пояснив, що перевезення нелегалів в таксі не викличе підозри, оскільки вони завжди можуть сказати, що просто перевозять пасажирів. Також ОСОБА_36 сказав, що дасть їм приблизно по тисячу гривень за кожне перевезення та кошти на пальне, а також дав їм такі самі стартові пакети оператора мобільного зв`язку «Лайф», як і напередодні йому. Ввечері 03 листопада 2014 року йому зателефонував ОСОБА_36 та нагадав, що необхідно від супермаркету «Барва» в м. Ужгороді забрати трьох нелегалів та доставити їх до готелю «Сакура» в м. Мукачеве. Про це він повідомив ОСОБА_39 , який повинен був здійснити вказане та 04 листопада повідомив його про успішне перевезення вказаних осіб; того ж дня ОСОБА_36 в його присутності розрахувався з ОСОБА_33 . Наступного дня, 05 листопада 2014 року близько 13.00 год. йому зателефонував ОСОБА_36 та повідомив, що необхідно на двох автомобілях перевезти нелегалів із с. Хижа в м. Перечин, де передати невідомій особі. Того дня він з ОСОБА_29 поїхали в с. Хижа, а ОСОБА_26 з ОСОБА_31 в м.Мукачево, звідки вони мали привезти нелегалів до с. Кам`яниця Ужгородського району. Він з ОСОБА_29 зустрілися на АЗС «БРСМ» в м. Берегово, звідки він на автомобілі марки «ВАЗ 21099», а ОСОБА_29 « НОМЕР_7 » прослідували на АЗС, що знаходиться перед в`їздом в с.Королево Виноградівського району, куди вони прибули о 16.00 год. 05 листопада 2014 року. Там до нього підійшла невідома особа чоловічої статі, запитала чи вони за людьми та, сівши у його автомобіль, допровадила їх до будинку в с. Хижа, де вони погрузили у його автомобіль п`ятеро нелегальних мігрантів та у автомобіль ОСОБА_29 четверо. Після цього вони вирушили назад в напрямку с. Королево, однак в цей час йому зателефонував ОСОБА_36 та дав вказівку їхати до ОСОБА_40 через м. Свалява. Також ОСОБА_36 сказав, що бажано, щоб попереду них хтось їхав для контролю шляху і тоді він попросив це робити свого знайомого на ім`я ОСОБА_41 , який зустрів їх приблизно о 20.00 год. неподалік с. Поляна Свалявського району та поїхав попереду них. Таким чином, першим їхав ОСОБА_41 , потім він на своєму автомобілі, а після нього ОСОБА_29 , однак не доїжджаючи залізничного переїзду в м. Перечин їх з ОСОБА_29 затримали працівники УСБУ в Закарпатській області, а ОСОБА_41 очевидно проїхав переїзд у невідомому напрямку. Приблизно через два дні він дізнався, що ОСОБА_26 та ОСОБА_31 також були затримані під час перевезення семи нелегальних мігрантів. Просить суворо його не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що працює водієм служби таксі «Максімус», де познайомився з обвинуваченими ОСОБА_42 та ОСОБА_33 . Приблизно на початку листопада 2014 року йому зателефонував ОСОБА_43 і близько 20.00 год. вони зустрілися біля магазину «Зіна» по вул. Гагаріна в м. Ужгороді. Також там були ОСОБА_36 , з якими він жодних стосунків не підтримує, та ОСОБА_33 . На цій зустрічі ОСОБА_43 запропонував йому та ОСОБА_31 заробити, доставляючи нелегальних мігрантів туди, куди вони скажуть для передачі особам, які вже будуть переправляти їх через державний кордон у Словаччину. Крім цього, ОСОБА_36 сказав, що спочатку буде передавати їм кошти на пальне, а потім вирішать як з ними розрахуються. Спочатку вони з ОСОБА_31 вагалися, однак ОСОБА_43 з ОСОБА_38 переконали їх, що так як вони працюють таксистами, то можуть сказати, що просто перевозять пасажирів. Коли вони погодилися, то ОСОБА_36 дав їм з ОСОБА_31 мобільні телефони з сім-картою мобільного оператора «Лайф» для користування ними лише під час перевезення нелегалів. Після цієї зустрічі, 05 листопада 2014 року близько 13.00 год. на такий телефон йому зателефонував ОСОБА_43 та наказав їхати на АЗС «БРСМ» в м. Берегово і чекати там його. З вказаної АЗС вони поїхали в напрямку м. Виноградове ОСОБА_43 попереду нього на своєму автомобілі, а він позаду. Біля перехрестя с. Теково на АЗС «Маркет» приблизно о 16.00 год. їх вже очікував автомобіль марки «Шкода Октавія», темного кольору. Водій вказаного авто про щось поговорив з ОСОБА_42 і вони вирушили в напрямку с. Хижа, однак по дорозі йому зателефонував ОСОБА_43 та наказав далі не їхати і чекати на нього. Через 10 хв. ОСОБА_5 повернувся, він пересів у його автомобіль, а ОСОБА_43 на його автомобілі ще через 10 хв. привіз чотирьох осіб східної зовнішності, після чого на своєму автомобілі ОСОБА_43 забрав ще одну групу мігрантів. Вони вирушили в напрямку м. Мукачеве, а далі по маршруту, який повідомляв ОСОБА_43 по телефону в напрямку м. Свалява, через с. Поляна в м.Перечин. Під час руху його пасажири розповіли на російській мові, що вони громадяни Сирії та їдуть з м. Києва у Словацьку Республіку, а звідти у Західну Європу. Однак, за 150 м перед виїздом на автотрасу Ужгород Великий Березний його автомобіль та автомобіль ОСОБА_5 зупинили працівники СБУ. Просить суворо його не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що за час роботи у службі таксі «Максімус» познайомився з ОСОБА_44 . Так, 03 листопада 2014 року ОСОБА_43 зателефонував йому та сказав, що є робота треба о 21.00 год. забрати групу іноземців від торгівельного центру «Барва» в м. Ужгороді та доставити їх в м. Мукачеве. Так, о 21.00 год. він забрав трьох осіб не слов`янської зовнішності, які розмовляли на російській мові та об`їзною дорогою повіз їх в м.Мукачево до магазину «Пентагон», де біля будівлі схожої на гуртожиток їх висадив, а сам повернувся додому. Наступного дня ввечері він зустрівся з ОСОБА_42 і той дав йому 600 грн. за вказану поїздку та сказав, що 05 листопада 2014 року треба буде забрати іноземців звідти, куди він їх відвозив та доставити в м. Ужгород або в с. Дубриничі. Так, 05 листопада 2014 року, підібравши ОСОБА_45 в с. Глибоке вони поїхали в м. Мукачеве до АЗС «Ультра». Близько 19.00 год. того ж дня, ОСОБА_43 зателефонував йому та сказав, щоб він під`їхав туди, де минулого разу висадив іноземців. Він під`їхав до провулку і в його авто сіли четверо осіб і він вирушив назад в напрямку м. Ужгорода. По дорозі в с. Дравці Ужгородського району він проїхав пост ДАІ і побачив, що за ним виїхав автомобіль ДАІ, а за ним ще один автомобіль. Тоді він зрозумів, що його виявили з нелегальними мігрантами і з вулиці Гагаріна в м. Ужгород повернув на вулицю Урожайну, маючи намір висадити пасажирів, однак там його було затримано. Просить суворо його не карати, про вчинене щиро жалкує.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинувачених, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інкримінованих їм злочинах і в межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене повторно організованою групою з корисливих мотивів, а дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 332 КК України як сприяння в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 ще й повторно.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили тяжкі злочини.

Як особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по місцю проживання характеризуються позитивно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебувають.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обвинуваченим ОСОБА_4 ще й наявність на утриманні двох малолітніх дітей, ОСОБА_6 малолітньої дитини та хворої дружини, а також те, що такий є інвалідом ІІІ групи, та обвинуваченому ОСОБА_7 наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим, суд не знаходить.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для їх виправлення і попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей, за якими кваліфіковано їх дії.

Також приймаючи до уваги те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, визнаючи ці обставини пом`якшуючими покарання та істотно знижуючими ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, при відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням даних про їх особу, які позитивно характеризуються по місцю проживання, обвинувачений ОСОБА_4 виховує двох малолітніх дітей, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, а також з урахуванням їх соціальної поведінки після вчинення злочину і до ухвалення вироку, суд, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 69 КК України, знаходить можливим та справедливим призначити їм основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 3 статті 332 КК України.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особи винних, які визнали свою вину, вчинили злочин вперше, щиро розкаялися та активно сприяли розкриттю злочину, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають на утриманні малолітніх дітей, а ОСОБА_6 ще й є інвалідом ІІІ групи, всі позитивно характеризуються за місцем проживання, а також з врахуванням позиції прокурора, який просив застосувати до обвинувачених звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що їх виправлення можливе без відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнятимуться від відбування покарання з випробуванням, то суд вважає, що до них, з огляду на положення ст. 77 КК України, не може бути застосоване й додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 332 КК України у виді конфіскації майна.

Що ж до позбавлення обвинувачених права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, то таке додаткове покарання до них також не застосовуватиметься, оскільки на час вчинення злочину вони не обіймали посад, не займалися діяльністю, що пов`язана з вчиненим ними злочином, а взагалі були непрацюючими.

Що стосується вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні, то суд приходить до наступного.

У кримінальному провадженні речовими доказами визнані три автомобілі та сім мобільних телефонів, що стверджується постановами про визнання предметів речовими доказами від 10 та 11 листопада 2014 року.

Оскільки вказані транспортні засоби належать не обвинуваченим, а іншим особам, які як власники (законні володільці) подали відповідні заяви про їх повернення (Т. 1 а. с. 56, 184, 196, Т. 2 а. с. 73), так як не знали і не могли знати про їх незаконне використання, тому суд вважає, що такі конфіскації не підлягають.

Що ж до визнаних речовими доказами мобільних телефонів, то оскільки деякі з них через відсутність коду ІМЕІ (код з нулями) не можуть бути ідентифіковані, а інші знаходяться у неробочому стані, тому суд приходить до висновку, що такі слід знищити.

Строки застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчилися 13 травня 2015 року, а відносно обвинуваченого ОСОБА_4 11 травня 2015 року.

Питання процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься в порядку ст. ст. 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України і з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України і з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції..

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції..

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі автомобілі, які знаходяться на відповідальному зберіганні відділу АГЗ УСБУ в Закарпатській області, а саме:

- «ВАЗ 21099», червоного кольору, кузов № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути ОСОБА_46 ;

- «ВАЗ 2111», синього кольору, кузов № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути ОСОБА_47 ;

- «ВАЗ 21102», синього кольору, кузов № НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_5 повернути ОСОБА_48 .

Речові докази по справі, а саме мобільні телефони: марки «Samsung», моделі GT-ET1050, чорного кольору, код ІМЕІ НОМЕР_11 , з сім карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», телефонний номер НОМЕР_12 ; марки «Nokia 6700», срібного кольору з чохлом чорного кольору в неробочому стані, код ІМЕІ НОМЕР_13 ; марки «Samsung», чорного кольору, код ІМЕІ НОМЕР_14 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», телефонний номер НОМЕР_15 ; марки «Samsung», моделі GTE 1200М, у пластмасовому корпусі чорного кольору, код ІМЕІ НОМЕР_14 , з чіп-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», телефонний номер НОМЕР_16 ; марки «Nokia» Х2-00, у пластмасовому корпусі чорного та червоного кольорів, без акумуляторної батареї, код ІМЕІ НОМЕР_17 , з чіп-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», телефонний номер НОМЕР_18 ; марки «Samsung», моделі GTE 1200Р, у пластмасовому корпусі чорного кольору, код ІМЕІ НОМЕР_14 , з чіп-карткою оператора мобільного зв`язку «Life», телефонний номер НОМЕР_19 ; марки «Samsung», моделі SGН С250, у пластмасовому корпусі червоного та чорного кольорів, код ІМЕІ НОМЕР_20 , з чіп-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», телефонний номер НОМЕР_21 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження знищити; а протоколи № 14/54 від 14 січня 2015 року, 14/120 від 14 січня 2015 року; № 14/149 від 05 січня 2015 року; № 14/152 від 06 січня 2015 року; № 14/119 від 14 січня 2015 року; № 14/60 від 14 січня 2015 року; № 14/155 від 12 січня 2015 року; № 14/161 від 12 січня 2015 року за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, та компакт-диски, реєстраційні номери 58/14 269 та 14/14 із записами аудіофайлів розмов підозрюваних, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження при них зберігати.

Процесуальні витрати по справі за проведення фоноскопічних експертиз № 455/456 від 05 березня 2015 року та № 807 від 12 березня 2015 року у розмірі 7 170 (сім тисяч сто сімдесят) гривень 90 копійок стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави, а саме по 1 792 (одній тисячі сімсот дев`яносто дві) грн. 73 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалами слідчих суддів Ужгородського міськрайонного суду від 10 та 14 листопада 2014 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1