БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/744/15-к
Провадження № 1-кп/361/40/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«06» травня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари кримінальне провадження № № 0004465 внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого середньо медичну освіту, працюючого масажистом в КНП «Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва », розлученого, зареєстрованого за адресою: в АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,.

сторона обвинувачення: прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , згідно обвинувального акту, пред`явлено обвинувачення у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, ОСОБА_3 , 13 жовтня 2014 року, звернувся до старшого інспектора відділу кадрів «Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва» з умислом, направленим на отримання неправдивої довідки щодо його перебування на робочому місці 27 липня 2013 року у період часу з 08-00 до 13-47 год. Ввівши в оману службову особу вищезазначеного закладу, ОСОБА_3 отримав довідку №1006 від 13.10.2014, в якій зазначено завідомо неправдива інформація, оскільки згідно табеля робочого часу, останній на своєму робочому місці не перебував.

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання, у зв`язку з цим, суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди інтересам ОСОБА_7 , та бажаючи їх настання, надав 03.10.2014 до Броварського міськрайонного суду Київської області довідку №1006 від 13.10.2014 із завідомо неправдивою інформацією, з метою використання даної довідки для стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 80000 доларів США.

12.11.2014 ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що він 27.07.2013, в період часу з 08-00 год. до 13-47 год., перебував на робочому місці. Проте, згідно відповіді від 20.01.2015, вихідний №50, за підписом директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру №2 Дарницького району м. Києва», де ОСОБА_3 офіційно працевлаштований, після здійснення службового розслідування щодо видачі довідки №1006, старший інспектор з кадрів ОСОБА_8 , видала дану довідку помилково, оскільки згідно табеля обліку робочого часу 27.07.2013, ОСОБА_3 на роботі не перебував.

Подання вказаної довідки до Броварського міськрайонного суду в цивільну справу №2/361/2174/14, свідчить про умисне використання завідомо підробленого документу ОСОБА_3 , з подальшою можливістю визнання грошових вимог на суму 80000 доларів США, належні ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в незаконному використанні завідомо підробленого документа за обставин, викладених в обвинувальному акті і описовій частині вироку, не визнав та показав, що він дійсно працює масажистом в КНП «Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва». В провадженні Броварського міськрайонного суду, перебувала цивільна справа, де він судився зі своєю колишньою дружиною. В зв`язку тим, що покази свідків були неправдиві, звернувся до відділу кадрів свого підприємства, де інспектор ОСОБА_8 надала довідку про те, що він 27 липня 2013 року, в період часу з 08-00 год. до 13-47 год. перебував на своєму робочому місці. Вказана довідка була надана до суду у зазначеній цивільній справі, проте судом до уваги не прийнята. Підтверджує, що дійсно, зазначеної дати та часу він перебував на робочому місці та надавав послуги масажу клієнтам ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Надана ним довідка є законною та ніким не підробленою, а тому він не знає, за що відносно нього відкрито кримінальне провадження. Вказана довідка ніяким чином не вплинула на ухвалене судом рішення у цивільній справі.

В підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 стороною обвинувачення покладені докази показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона дійсно працює старшим інженером з кадрів КНП «Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва». Точної дати пригадати вже не може, але не виключає, що це могло бути 13.10.2014, до неї дійсно звертався масажист ОСОБА_3 про видачу йому довідки про те, що він був на роботі 27.07.2013. Вона, звірившись з графіком його роботи цієї дати та перевіривши лише дані про те, чи не був він на лікарняному або у відпустці, видала довідку про те, що такий з 08 год. по 13-47 год., 27.07.2013, перебував на роботі. Вона не пересвідчилась, що 27.07.2013 був вихідний день (субота). Довідка була на бланку з печаткою для документів. Для чого ОСОБА_3 була потрібна ця довідка, такий не повідомляв. Видала таку довідку помилково, бо не перевірила всі дані про роботу ОСОБА_16 у зазначений день. Вказана довідка носить лише інформаційний характер, і не є офіційним документом.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він дійсно працює в КНП «Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва», на посаді директора. У вказаному закладі ОСОБА_3 працює масажистом. У вихідний день ОСОБА_3 не міг працювати, так як для цього потрібний окремий графік. Про видачу відділом кадрів довідки на ім`я ОСОБА_3 про його роботу в вихідний день 27.07.2013, він дізнався від працівників міліції. В зв`язку з цим була проведена службова перевірка та встановлено, що довідка з таким змістом видана помилково. Остання не є офіційним документом і носить лише інформаційний характер. Всі офіційні документи підписує особисто він і на таких документах ставиться печатка підприємства.

Окрім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 стороною обвинувачення були надані письмові докази, а саме:

-дані матеріалів відповіді директора КНП «Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » за № 50 на запит слідчого від 19.01.2015 за № 4465, та запит від 05.01.2015 за № 053, стосовно видачі довідки за № 1006 від 13.10.2014;

- дані копії табеля обліку використання робочого часу КНП «Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » за липень 2013 року:

- дані копії затвердженого графіка роботи співробітників відділення оздоровчого масажу на спец рахунку на 2013 рік в КНП «Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва»;

- дані копії довідки за № 1006 від 13.10.2014 КНП «Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва», виданої ст. інспектором з кадрів, на ім`я ОСОБА_3 про його роботу 27.07.2013;

-дані копії журналу реєстрації вихідної кореспонденції некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру №2 Дарницького району м. Києва»;

-дані копії посадової інструкції сестри медичної з масажу відділення оздоровчого масажу на спец рахунку КНП «Консультативно-діагностичного центру №2 Дарницького району м. Києва»;

-дані довідки директора КНП «Консультативно-діагностичного центру №2 Дарницького району м. Києва» про те, що 27.07.2013 ОСОБА_3 на роботі не перебував.

Судом вичерпані всі можливості виклику до суду та допиту в якості свідків сторони обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Стороною обвинувачення не забезпечено явку вказаних свідків до суду, а також не зазначена поважність причини їх неявки до такого на неодноразові виклики.

Кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд, відповідно до вимог норми ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження № 0004465 від 27.11.2014 відносно ОСОБА_3 , керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, і прийшов до висновку про необхідність прийняття процесуального рішення про недоведеність, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 є склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України суд покладає наступні належні та допустимі докази.

В обвинувальному акті, в пред`явленому обвинуваченні вказано, що дану довідку № 1006 від 13.10.14 ОСОБА_3 отримав шляхом обману за для того, щоб пред`явити її з метою стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів при розгляді цивільної справи № 2/361/2174/14. В обвинувальному акті взагалі не вказано, про підроблення документа який надає право або звільняє від обов`язків, не доведено, що обвинувачений використав підроблений документ, не вказано, які наслідки після цього наступили, а також мета його використання. Взагалі відсутні докази, які б давали підстави стверджувати, що надана довідка є підробленою, відсутні також дані про відповідальність особи, яка її підробила, проте зазначено, що довідка була видано старшим інспектором кадрів помилково.

Свідки сторони обвинувачення: - ОСОБА_11 показав, що вказана довідка носить лише інформаційний характер;

- свідок ОСОБА_8 показала, що вона виписала довідку, не впевнившись, що дата припадає на вихідний день, тобто, виписала її помилково. Окрім цього повідомила суд, що кримінальне провадження відносно неї за підроблення документу, закрите.

При прийнятті рішення про виправдання обвинуваченого суд проаналізував норму ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, згідно примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документ і доказ у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа. Мета використання підробленого документа, означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитись від юридичних обов`язків, якщо мета інша, склад злочину відсутній. В пред`явленому обвинувачені, відсутні дані про умисел, мету та наслідки використання завідомо підробленого документа.

До закінчення судового слідства, клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло. В судових дебатах прокурор просив визнати винним ОСОБА_17 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений просив його виправдати.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч ст. 92 КПК України, слідчим, прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 є склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд вважає, що докази, на які покликається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_3 не доводять, а спростовують вину обвинуваченого та не являються достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, а наведене обґрунтування сторони обвинувачення вказує на відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а в статті 8 КПК України, встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені статтею 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Згідно із ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Виправдувальний вирок згідно із ч.1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків обвинувачення ОСОБА_11 і ОСОБА_8 , кожен з яких не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_3 незаконного використання завідомо підробленого документа, а також неможливість спростування виправдальних показань обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченого ОСОБА_3 і приходить до загального висновку про відсутність в його діях, інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Речові докази, а також витрати, понесені на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 94, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та по суду виправдати за недоведеністю, що в його діянні наявний склад даного злочину.

Заходи забезпечення кримінального провадження, стосовно ОСОБА_18 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.

Речові докази, а також витрати, понесені на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1