АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/1344/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2206/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7
обвинуваченого - - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працюючий, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимий: 14.09.2009 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст.185 ч.1, 187 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07.05.2011 року за відбуттям строку покарання; 10.07.2013 року Харківським райсудом Харківської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.01.2016 року за відбуттям строку покарання,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що 14 лютого 2016 р., приблизно, о 02 годині ОСОБА_8 , знаходячись біля павільйону «У Галині», розташованого за адресою: м. Харків, майдан Привокзальний, 1, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , відвів його в бік та почав вимагати у нього грошові кошти, телефон та інші ювелірні вироби, які, на його думку, могли бути у потерпілого, при цьому він погрожував потерпілому застосуванням фізичного насильства. Усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_9 не виконує його вимоги, ОСОБА_8 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, кулаком правої руки наніс потерпілому удар в область носу та, продовжуючи свої злочинні дії, власноруч дістав і відкрито викрав із зовнішньої кишені куртки, одягнутій на потерпілому, мобільний телефон «Леново А7000-А», сенсорний, чорного кольору з номером ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 з навушниками бірюзового кольору марки «AWEI». Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_8 , не знайшовши у потерпілого ОСОБА_9 предметів, які мали матеріальну цінність, відкрито викрав, знявши з пальця потерпілого каблучку-перстень із срібла 925 проби, вартістю 68 гр. 46 коп. згідно судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ №1316 від 26.02.2016 року.
Надалі ОСОБА_8 , будучи впевненим в тому, що потерпілий наляканий і не стане чинити опір, повернув ОСОБА_9 мобільний телефон для того, щоб потерпілий витягнув сім-картки. Потерпілий ОСОБА_9 , скориставшись тим, що в його руках опинився мобільний телефон, спробував втекти та побіг у бік кола трамваїв. ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір на відкрите викрадання чужого майна, та маючи за мету довести його до кінця, став наздоганяти ОСОБА_9 .. Побачивши вказані події ОСОБА_10 , який діючи одноособово, не маючи наміру заволодіти чужим майном, вважаючи, що ОСОБА_9 викрав мобільний телефон у малознайомого йому ОСОБА_8 , теж почав наздоганяти ОСОБА_9 .. Вдвох вони наздогнали ОСОБА_9 , який спіткнувся і впав на землю, та ногами по черзі нанесли йому удари в область обличчя. Тобто ОСОБА_8 з метою відритого викрадання чужого майна застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого відкрито викрав його мобільний телефон «Леново А7000-А» згідно судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ вартістю 3785 гр., а ОСОБА_11 пішов до місця свого мешкання. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3853 гр. 46 коп.. Згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ №985-ая/16 ОСОБА_9 були спричинені наступні тілесні ушкодження: садна на слизовій оболонці верхньої губи, субконюктивальний крововилив під з`єднувальну оболонку правого ока, синці на обличчі, слизових оболонках губ, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 року змінити та пом`якшити призначене йому районним судом покаранням, застосувавши до нього ст.69 КПК України.
Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував такі обставини, як його щире каяття, визнання провини, сприяння досудовому та судовому слідству, повернення потерпілому викрадених у нього цінних речей.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу; пояснення захисника , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. З достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу винного, наявність обставини , що пом`якшує покарання у виді щирого каяття, і призначив мінімальне покарання передбачене ч.2 ст. 186 КК України , яке є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, вчинив новий аналогічний злочин менш ніж через місяць після звільнення з місць позбавлення волі.
При таких обставинах доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо щирого каяття та сприяння слідству, внаслідок якого потерпілому було повернуто майно в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєного ним злочину.
Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 не можна вважати таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.
Керуючись ст.ст. 405, 407КПК України судова колегія, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2016 року строк попереднього ув`язнення з 14 лютого 2016 року до 14 вересня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -