печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001110, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березове, Чутівського району Полтавської області, громадянина України, маючого вищу освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року № 113-VIII, відповідно до ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Полтавської області, часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 31.01.2015 року з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_6 на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 8 від 02.02.2015 року (по стройовій частині) ОСОБА_6 у військовому званні майора призначений на посаду слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації, зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року з 31.01.2015 року ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 30 від 10.03.2015 року (по стройовій частині) на підставі наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 47 від 27.02.2015 року (по особовому складу), яким ОСОБА_6 призначено на посаду начальника відділення зв`язку штабу батальйонної тактичної групи військової частини НОМЕР_3 (військова частина польова пошта НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 направлений для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира цієї військової частини із врученням припису № 6/132 від 10.03.2015 року про необхідність прибуття до місця її тимчасової дислокації на території військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) 11.03.2015 року.

Тоді ж ОСОБА_6 , після доведення йому зазначених наказів і вручення припису, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не прибувати у визначений час до військової частини НОМЕР_3 (військова частина польова пошта НОМЕР_4 ) для подальшого проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_3 (військова частина польова пошта НОМЕР_4 ) для подальшого проходження військової служби, у визначений час 11.03.2015 року о 08 год. 00 хв. до вказаної військової частини не з`явився, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_3 (військова частина польова пошта НОМЕР_4 ), до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.

21.08.2015 року біля 16год 00хв, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_6 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин. Так, зазначив, що 10.03.2015 його призначено на посаду начальника відділення зв`язку штабу батальйонної тактичної групи військової частини та ним отримано припис про необхідність прибуття 11.03.2015 о 08-00 год. до військової частини, що розташована в АДРЕСА_3 . Після отримання зазначеного припису він вирішив поїхати додому (Полтавська обл., АДРЕСА_1 ), щоб побачити матір, проте в подальшому на службу не повернувся, та прибув до військової частини, усвідомивши помилковість та протиправність своїх дій, тільки 21.08.2015.

Зазначив, що на даний час усвідомив наслідки своїх дій, щиро розкаявся, жалкує про вчинення злочину, зробив для себе належні висновки та в подальшому не допустить протиправної поведінки. Просив його суворо не карати та надати можливість продовжити службу.

ОСОБА_6 вважав недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого діяння. Обвинувачений розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За згодою осіб, які беруть участь у справі в судовому засіданні, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), та його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції Закону України №194-VIII від 12.02.2015).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину (який відповідно до ст. 12 КК України є злочином тяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченою вини, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, за місцем несення служби та місцем проживання характеризується посередньо.

На підставі зазначених обставин суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

Поряд із тим, враховуючи викладені дані про особу винного, який злочин вчинив вперше та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усі обставини справи, обставини, що пом`якшують покарання, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння та його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність спричиненої злочином шкоди, суд вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання, а тому звільняє його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КПК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не встановлено.

Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати, речові докази відсутні

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1