Справа № 297/174/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегово кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000743 від 13 вересня 2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біле, Лутугінського району, Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, із вищою освітою, працюючого, на ТОВ «Укртехнобез», громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:
13 вересня 2015 року приблизно о 01:00 годин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні готельно-розважального комплексу «Магнум» за адресою м. Берегово, вул. Б. Хмельницького, 112, в ході сутички, яка виникла між ним та ОСОБА_5 , наніс останньому удар правою рукою в обличчя, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, яке відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 134 від 22 листопада 2015 року.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини пред`явленої йому підозри та пояснив, що, знаходячись в розважальному комплексі «Магнум», йому здалось, що друг потерпілого ОСОБА_5 дивиться на його дівчину, що не сподобалось обвинуваченому. У зв`язку з цим, обвинувачений затіяв сварку з другом потерпілого, в ході якої вдарив останнього. Також обвинувачений не заперечив, що того вечора перебував в стані алкогольного сп`яніння.

У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати, обіцяв подібного в майбутньому не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що обвинувачений сварився з його другом. Під час сварки обвинувачений безпричинно вдарив його в обличчя.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуюючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Те, що ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем праці характеризується позитивно (а. с. 53), суд відповідно до ст. 66 КК України враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 звернувся до обвинуваченого ОСОБА_4 з позовною заявою про відшкодування майнової шкоди в розмірі 30 000 гривень та моральної шкоди в розмірі 12 750 гривень, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 7. ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як вбачається з рахунку від 14 вересня 2015 року, наданого Клінічним центром Дебреценського університету, потерпілому ОСОБА_5 було проведено операцію вартістю 395 012 угорських форинтів (а. с. 52), що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 14 вересня 2015 року становить 30 685 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає задоволити вимогу майнового характеру в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Судом встановлено, що шкода, завдана здоров`ю ОСОБА_5 є наслідком неправомірних дій ОСОБА_4 , винність якого в судовому зсіданні доведена повністю.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає задоволенню, суд враховує те, що внаслідок злочину потерпілий зазнав психічних і душевних страждань через отримані тілесні ушкодження, а також матеріальний стан обвинуваченого.
А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає задоволити вимогу про стягнення моральної шкоди частково.
Речовий доказ: записи із камер зовнішнього спостереження на «ДВД» диску, об`ємом пам`яті 4, 7 Гб, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, суд вважає слід надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000743 від 13 вересня 2015 року.

Судові витрати відсутні. Запобіжнй захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання і роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Речовий доказ: записи із камер зовнішнього спостереження на «ДВД» диску, об`ємом пам`яті 4, 7 Гб, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000743 від 13 вересня 2015 року.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1