Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/643/16-к
Провадження №: 1-кп/332/101/16
Вирок
Іменем України
17 березня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2008 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
1/ 04.06.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 900грн.;
2/ 08.11.2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.2, 71 КК України до 2-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75, 76 КК України та встановленням іспитового строку 3 роки та сплатою штрафу у розмірі 900грн.;
3/ 21.10.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 190 ч.1, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України та встановленням іспитового строку 3 роки;
4/ 25.10.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
5/ 15.02.2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України та встановленням іспитового строку 1 рік.
за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
03.02.2016 року о 12.30год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись на узбіччі проїжджої частини поблизу будинку № 37-Б по вул. Історичній у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили таємно викрав чавунну кришку з каналізаційного люка вартістю 2000грн., що належить концерну «Міські теплові мережі», яку зняв з люку та почав нести, тим самим виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, через те, що ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, в скоєному щиро покаявся, не заперечував, що при зазначених у вироку обставинах скоїв злочин та суду показав, що 03.02.2016р. приблизно о 12-30год. він, знаходячись поблизу будинку №37-Б по вул. Історичній в м. Запоріжжі, викрав металеву кришку люка, яку в подальшому планував здати на металобрухт, але коли він зняв цю кришку та почав її нести, його затримали працівники поліції.
Представник потерпілого - Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду даного кримінального провадження був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням провести судове засідання у відсутності представника потерпілого та зазначено, що майнових претензій до ОСОБА_4 не мають, цивільний позов не заявлений.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та з урахуванням повного визнання обвинуваченим свої вини, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визначивши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, який є раніше судимим, працює без офіційного працевлаштування, має на утриманні малолітню дитину, перебуває на диспансерному обліку у наркологічному диспансері, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття в скоєному злочині. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена в повному обсязі і він підлягає кримінальному покаранню, оскільки його дії підпадають під кваліфікацію за ч. 2 ст.15, 185 ч.2 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна(крадіжку), повторно.
Обмірковуючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступень тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, ступень здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, відсутність негативних наслідків для потерпілого та непред`явлення останнім вимог про відшкодування шкоди, а також його особу та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, зазначені судом раніше у вироку.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше був засуджений за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на два роки та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік, тобто вчинив злочин, за який він на теперішній час засуджується, до винесення відносно нього вищевказаного вироку, а тому, суд згідно з вимогами ст. 70 ч.4 КК України вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань. При цьому суд враховує, що відбутого строку покарання за попереднім вироком ОСОБА_4 не має.
Враховуючи, що за вчинення кримінального правопорушення за ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України санкція статті передбачає декілька альтернативних видів покарання, суд, враховуючи думку прокурора, та з урахування тяжкості скоєного злочину, а також особи ОСОБА_6 , вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, оскільки суд приходить до переконання, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства і без відбування ним покарання, що у відповідності до ст. 75 КК України є підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, згідно ст. 76 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, даних, що його характеризують, відношення винного до скоєного, що виразилось у його щирому каятті та засуджені своєї протиправної поведінки, а також ступеню здійснення злочинного наміру та відсутністю негативних наслідків для потерпілого та непред`явлення останнім вимог про відшкодування шкоди. Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речовий доказ: чавунну кришку з каналізаційного люка, що належить концерну «Міські теплові мережі» і знаходиться у них на зберіганні, слід залишити вказаному підприємству за належністю.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2-х(двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2016 року, шляхом частково складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3-х(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить новий злочин, поклавши на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну міста проживання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Початок іспитового строку ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку суду.
Речовий доказ: чавунну кришку з каналізаційного люка, що належить концерну «Міські теплові мережі» і знаходиться у них на зберіганні, залишити вказаному підприємству за належністю.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок ухвалений суддею у нарадчій кімнаті в 1-му примірнику.
Суддя ОСОБА_1