Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/783/15-к
Провадження № 1-кп/490/101/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його законного представника ОСОБА_5

його захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Херсоні, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

та

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
18 грудня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 дійшли згоди щодо вчинення нападу на іншу особу з метою заволодіння її майном, та підготували для реалізації цього наміру бейсбольну біту та ніж.

Реалізуючи свій злочинний намір, 19 грудня 2014 року біля 00.10 годин вони вийшли з приміщення будинку та почали ходити вулицями.

Побачивши біля ринку «Україна» на вулиці Комсомольській у місті Миколаєві ОСОБА_8 , вони, реалізуючи спільний злочинний намір, почали його переслідувати та, коли той зайшов на територію загальноосвітньої школи АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 наздогнали його та ОСОБА_7 вдарив його бейсбольною битою в область шиї. ОСОБА_8 почав тікати, але ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знов наздогнали його, та ОСОБА_4 вдарив його кулаком в область шиї, внаслідок чого ОСОБА_8 впав.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_7 нанесли йому декілька ударів ногами в область тулуба та вилучили в його належне йому майно, а саме:

-рюкзак вартістю 200 грн.;

-гаманець вартістю 50 грн., в якому знаходились гроші у сумі 350 грн.;

-кредитні картки «ПриватБанку» та «ОТП банку», що не становлять матеріальної цінності;

-навушники вартістю 90 грн.;

-мобільний телефон «Нокіа дуос» чорного кольору вартістю 700 грн. з сім-карткою оператора «Київстар» № НОМЕР_1 та сім-карткою оператора «Лайф» № НОМЕР_2 , на рахунку якої знаходились кошти в сумі 40 грн.

Після цього з місця вчиненні злочину обвинувачені зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Під час судового розгляду справи обвинувачені свою вину у вчиненні злочину за вказаних обставин визнали повністю та підтвердили усі викладені вище обставини, зазначивши, що у содіяному покаялись.

Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження також підтвердив викладені вище обставини.

За такого суд, з урахуванням думки сторін про можливість такого, на підставі частини 3 статті 349 КПК України визнав за недоцільне подальше дослідження доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених вище обставин доведеною.
Дії кожного з обвинувачених слід кваліфікувати за частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 суд, керуючись приписами статей 65-67, 103 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України, положень Загальної частини цього Кодексу, ступеню суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також його вік, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.

В зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Оцінюючи ступень суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, суд враховує, що він статтею 12 Кримінального Кодексу України є віднесеними до тяжких злочинів. Разом із цим, суд враховує позицію потерпілого, який просить не застосовувати відносно обвинувачених суворого покарання.

Як обставини, що пом`якшують його покарання, суд враховує його щире каяття, сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди, вчинення злочину у неповнолітньому віці, а також його першу судимість.

Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Дослідженням даних щодо особи винного встановлено, що він на час вчинення злочину є неповнолітнім, на час розгляду справи працює, займається суспільно корисною діяльністю, має самостійний заробіток.

Суд враховує також, що неповнолітній виховувався у неповній родині, його вихованням займалась одна мати.

За місцем проживання він характеризується позитивно, на обліках у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд доходе до висновку, що встановлені вище обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у своїх сукупності та з урахуванням позиції потерпілого та особи винного істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, через що вважає за можливе на підставі статті 69 Кримінального Кодексу України призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. При цьому в силу частини 2 статті 98 Кримінального Кодексу України до його не слід застосувати таке додаткове покарання, як конфіскація майна.

До того ж враховуючи обставини справи, зокрема ставлення обвинуваченого до скоєного, його першу судимість та подальшу належну поведінку протягом тривалого проміжку часу суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно його покарання за умови належного контролю за його поведінкою, через що вважає за можливе на підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України звільнити цього обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Визначаючи вид та міру покарання, які слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Оцінюючи ступень суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину, суд враховує, що він статтею 12 Кримінального Кодексу України є віднесеними до тяжких злочинів. Разом із цим, суд враховує позицію потерпілого, який просить не застосовувати відносно обвинувачених суворого покарання.

Як обставини, що пом`якшують його покарання, суд враховує його щире каяття, сприяння у розкритті злочину, часткове відшкодування шкоди, а також його першу судимість.

Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Дослідженням даних щодо особи винного встановлено, що він на час розгляду справи працює, займається суспільно корисною діяльністю, має самостійний заробіток, створив родину.

За місцем проживання він характеризується позитивно, на обліках у Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд доходе до висновку, що встановлені вище обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у своїх сукупності та з урахуванням позиції потерпілого та особи винного істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, через що вважає за можливе на підставі статті 69 Кримінального Кодексу України призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

До того ж враховуючи обставини справи, зокрема ставлення обвинуваченого до скоєного, його першу судимість та подальшу належну поведінку протягом тривалого проміжку часу суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно його покарання за умови належного контролю за його поведінкою, через що вважає за можливе на підставі статті 104 Кримінального Кодексу України звільнити цього обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Речові докази у справі пластикові деталі від навушників, окуляри із зламаною дівою душкою, навушники чорного кольору марки ТМ «Свен», мобільний телефон «Нокіа дуос» чорного кольору, рюкзак, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, кредитні картки «ПриватБанку», «ОТП банку» та «А-банку» - слід повернути потерпілому.

Речовий доказ бейсбольну біту слід конфіскувати в дохід держави.

З обвинувачених слід стягнути витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статей 69, 98 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років без конфіскації майна.
На підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років без конфіскації майна.
На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази у справі - пластикові деталі від навушників, окуляри із зламаною дівою душкою, навушники чорного кольору марки ТМ «Свен», мобільний телефон «Нокіа дуос» чорного кольору, рюкзак, розкладний ніж з рукояткою коричневого кольору, кредитні картки «ПриватБанку» та «ОТП банку» та «А-банку» - повернути потерпілому ОСОБА_8 ..

Речовий доказ бейсбольну біту конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ у Миколаївській області 98 грн. 28 коп. витрат на проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ у Миколаївській області 98 грн. 28 коп. витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =

19.03.2016