В И Р О К
Іменем України
"26" жовтня 2016 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0009251 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29.06.2016 року, приблизно о 13-00 годині, ОСОБА_5 прийшов до магазину «Інтертоп», який знаходиться на першому поверсі в приміщенні ТЦ «Квадрат», за адресою: м.Київ, бул.Перова, б.36. Перебуваючи у торгівельному приміщенні вищевказаного магазину, у ОСОБА_5 виник умисел викрасти дві пари чоловічого взуття, а саме: напівчеревики чоловічі чорного кольору, марки «Еко», 42 розміру, закупівельною вартістю 576 гривень, та чоловічі сандалі марки «Кларкс», чорного кольору, 41 розміру, закупівельною вартістю 288 гривень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , обравши на вітрині одну пару напівчеревиків чоловічих чорного кольору, марки «Еко», 42 розміру, та, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав руками із взуття магнітні кліпси та приховав черевики до сумки, яку приніс з собою. Після цього, ОСОБА_5 обрав на вітрині одну пару сандалів марки «Кларкс», чорного кольору, 41 розміру, та, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зірвав руками із взуття магнітні стрічки та після цього, ідучи торгівельним приміщенням магазину, приховав сандалі до сумки.
Продовжуючи свій злочинний намір та усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_5 покинув торгівельне приміщення магазину, після чого, вийшовши поза межі магнітних турнікетів магазину, був затриманий працівниками охорони, тобто не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався завдати майнової шкоди ТОВ «МТІ» на загальну суму 864,00 гривень.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28.07.2016 року між обвинуваченим та представником потерпілого була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно даної угоди обвинувачений та представник потерпілого дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, розміру майнової шкоди, заподіяної потерпілому, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , у вигляді штрафу в сумі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 гривень).
В угоді зазначені наслідки її укладення і затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та представником потерпілого угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.
Представник потерпілого ОСОБА_4 просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, представника потерпілого та обвинуваченого розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно зі ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та представник потерпілого, визначена в межах санкції ч.1 ст.185 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст.ст.394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.5 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладання угоди сторонами є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогами ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Також судом встановлено, що представник потерпілого цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому узгодженого покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судові витрати по справі відсутні. Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-374, 474-476 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 28 липня 2016 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:
-одна пара напівчеревиків чоловічих чорного кольору, марки «Еко», 42 розміру, та чоловічі сандалі марки «Кларкс», чорного кольору, 41 розміру, які знаходяться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_4 , залишити їй за належністю;
-кусачки, викрутка та кліпса, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м.Києві знищити;
-CD-R диск з записами камер відеонагляду магазину «Інтертоп» за 29.06.2016 року, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження №0009251 залишити в матеріалах кримінального провадження №0009251.
Матеріали кримінального провадження №0009251 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/12127/16-к.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6-7 ст.474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1