ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, гр-на України, неповна середня освіта, не працює, не одружений (на словах - перебуває у цивільному шлюбі із жінкою, яка утримує неповнолітню дитину), на момент затримання проживає в АДРЕСА_1 , судимий: - 11 березня 2005 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на один рік; - 06 грудня 2005 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України на п`ять років та один місяць позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання; - 17 серпня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки та шість місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони провадження: сторони провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_8 , інший учасник потерпіла ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
13 (а не 14, як про це помилково вказано в обвинувальному акті) липня 2016 року приблизно о 20 год 15 хв ОСОБА_7 , маючи судимості за крадіжки, шахрайство та грабіж і перебуваючи близько будинку № 12 по бульвару Кольцова в м. Києві, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_10 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на шиї ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 наздогнав ззаду ОСОБА_10 і схопив рукою за наявний на її шиї золотий ланцюжок вартістю 14 000 грн, намагаючись ривком його зірвати. Не зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_10 чинила опір діям нападника, утримуючи цей ланцюжок руками, ОСОБА_12 вдалося розірвати його і у такий спосіб повторно відкрито заволодіти частиною золотого ланцюжка, після чого він залишив місце вчинення злочину. Завдяки активним діям потерпілої, яка почала звати на допомогу та безпосередньо переслідувати нападника, ОСОБА_7 був затриманий сторонніми громадянами, які згодом передали його працівникам поліції, що прибули за викликом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені вказаного злочину не визнав і показав, що дійсно 13 липня 2016 року приблизно о 20 год 15 хв поблизу будинку № 12 по бульвару Кольцова в м. Києві рухався поруч з трамвайною колією на зупинку громадського транспорту (трамвай маршруту № 1) «Бульвар Кольцова». Був одягнутий у темно сіру кофту та чорні спортивні штани зі смужками (у вказаному одязі за власним рішенням прибув в судове засідання 28 жовтня 2016 року). Коли він перестрибнув через огорожу і вже швидким ходом йшов до зупинки (бігти не міг внаслідок травми ноги), почув крик потерпілої та побачив позаду себе біля дірки в заборі якусь метушню двох осіб, після чого біля самої зупинки його попросив затриматися раніше невідомий ОСОБА_13 , тому він, обвинувачений не встиг на трамвай. Він, ОСОБА_7 , не розуміючи що сталося, опору не чинив, від з`ясування обставин подій не ухилявся і відразу повідомив, що не причетний до нападу, про який заявила потерпіла, що підійшла пізніше, ланцюжка при собі не мав, що власне згодом підтвердили поліцейські, які здійснили його поверховий огляд. Він не може пояснити, чому потерпіла ОСОБА_14 вказала на нього як на її нападника і продовжує його оговорювати в суді.

Крім того, ОСОБА_7 припустив, що до нападу на потерпілу могли бути причетні інші особи, які могли сховатися серед дерев та кущів на місці злочину.

Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_15 , його вина у вказаному злочині в повному обсязі підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, зокрема факт свого затримання поруч з місцем вчинення злочину у присутності потерпілої, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що 13 липня 2016 року приблизно о 20 год 15 хв поблизу будинку № 12 по бульвару Кольцова в м. Києві (ринок «Дніпро») вона йшла додому від зупинки трамваю маршруту № 1 «Бульвар Кольцова» вздовж трамвайної колії. Вийшовши через дірку в огорожі трамвайної колії до пішохідного переходу на вулиці Володимира Покотила, відчула як невідома особа ззаду, обличчя якої видно не було, схопила та почала рвати золотий ланцюжок, що прикрашав її шию. Вона також схопилася за цей ланцюжок, який був доволі міцним, та почала чинити опір нападнику. Не зважаючи на її супротив, ланцюжок було розірвано, в її руках залишилася лише частина останнього, а нападник, яким виявився молодий чоловік невисокого зросту у темно сірий кофті та чорних спортивних штанах, почав тікати від неї у протилежному напрямку через дірку в огорожі вздовж трамвайної колії в бік зупинки трамваю маршруту № 1 «Бульвар Кольцова». Вона почала кликати на допомогу та переслідувати нападника, не випускаючи його з виду, будь-яких інших осіб при цьому поруч не було, наявні кущі їй не заважали спостерігати за діями нападника, який тікав від неї. Коли вона наближалася до трамвайної зупинки за маршрутом руху втікача, вказаний нападник був затриманий випадковими перехожими, ним виявився раніше невідомий ОСОБА_7 , який заперечував свою причетність до нападу. По приїзду поліції ОСОБА_7 був переданий правоохоронцям, поверховим оглядом місцевості знайти відірвану частину золотого ланцюжка не вдалося.

Як уточнила потерпіла ОСОБА_10 вартість золотого ланцюжка, який було пошкоджено, становила 14 000 грн, раніше ОСОБА_16 не знала, підстав його оговорювати не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що у вечорі 13 липня 2016 року, перебуваючи поблизу зупинки трамвая маршруту № 1 «Бульвар Кольцова», почув крики потерпілої ОСОБА_14 про допомогу. При цьому потерпіла рухалася в його напрямку вздовж трамвайних колій і переслідувала обвинуваченого ОСОБА_16 , будь-яких інших осіб на цій ділянці місцевості він не бачив. Він, свідок, втрутився у ситуацію і затримав останнього, який опору не чинив. Коли підійшла ОСОБА_14 , то відразу вказала на ОСОБА_16 як на особу, яка здійснила на неї напад і заволоділа частиною золотого ланцюжка, розірвавши його на її шиї. ОСОБА_16 свою причетність до нападу заперечував, посилаючись на те, що при ньому не має ланцюжка потерпілої, була викликана поліція. При цьому свідок уточнив, що самого нападу на потерпілу він не бачив, а затримав ОСОБА_16 вже тоді, коли той від зупинки трамваю хотів перебігти на протилежний бік бульвару ОСОБА_17 фактично затримання відбулося вже на першій смузі руху.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що 13 липня 2016 року приблизно о 20 год 15 хв перебував за кермом припаркованого автомобіля, який було розташовано по вулиці Володимира Покотило з правого боку по ходу руху поблизу перехрестя з бульваром ОСОБА_17 (недалеко від пішохідного переходу). Перебуваючи в автомобілі на водійському місті звернув увагу як до потерпілої ОСОБА_14 , яка наближалася до вказаного пішохідного переходу, що був перед автомобілем, ззаду наблизився обвинувачений ОСОБА_16 , одягнутий у темний, «невзрачний» одяг, деталі якого не запам`ятав, після чого вони нібито «обнімалися». Спочатку він, свідок, навіть подумав, що це шуткують між собою знайомі, але коли почув крик жінки про допомогу і побачив, що від неї в отвір огорожі втікає нападник в сторону зупинки трамваю, він на своєму автомобілі виїхав на бульвар Кольцова у напрямку трамвайної зупинки, біля якої розвернувшись, вийшов з автомобіля і побачив, що ОСОБА_16 вже затриманий молодим хлопцем. Коли підійшла ОСОБА_14 , то відразу вказала на ОСОБА_16 як на особу, яка здійснила на неї напад і заволоділа частиною золотого ланцюжка, розірвавши його на її шиї. ГОРБАЧЕНКО свою причетність до нападу заперечував, пізніше прибула поліція, шукали частину ланцюжка, однак не знайшли.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_18 прямо вказали на обвинуваченого ОСОБА_15 як особу, яка вчинила напад на потерпілу, а свідок ОСОБА_19 - на ОСОБА_15 як єдину особу, яку переслідувала потерпіла, закликаючи про допомогу.

Суд приймає до уваги, що всі вказані показання потерпілої та свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_18 знайшли своє повне підтвердження під час дослідження судом протоколу огляду місця події від 13 липня 2016 року та додатків до нього у вигляді фото (а. 61-67), під час якого зафіксована місцевість на місці злочину, різних схем місцевості, де відбувалися зазначені події (а. 35 - схема складена свідком ОСОБА_21 ; а. 36 - схема складена обвинуваченою), а також фотоматеріалів цієї місцевості, які надані потерпілою і також повністю узгоджуються з усіма переліченими вище доказами (а. 37). Дані, які містять вказані протокол огляду місця події, схеми та фотоматеріали з усією очевидністю усувають сумніви у тому, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_18 могли бути очевидцями подій, які детально під час прискіпливого допиту стороною захисту описали в суді за участю ОСОБА_15 .

Як вбачається з дослідженого судом протоколу прийняття заяви про злочин від 13 липня 2016 року (а. 60), потерпіла ОСОБА_10 13 липня 2013 року о 20 год 30 хв повідомила про вчинений щодо неї напад, вказавши, що може впізнати особу, яка його зробила, а також і про те, що були очевидці цих подій. А згідно з іншим протоколом огляду від 13 липня 2016 року (а. 68-71), протоколу огляду речей від 30 серпня 2016 року (а. 72-74) та безпосередньо дослідженим в судовому засіданні речовим доказом, потерпіла ОСОБА_10 видала органу досудового розслідування залишок золотого ланцюжка, частиною якого заволодів ОСОБА_7 .

Цими доказами безспірно підтверджується факт події злочину 13, а не 14 липня 2016 року, а також і те, що нападник заволодів лише частиною золотого ланцюжка потерпілої.

Належність золотого ланцюжка потерпілій та його коштовність підтверджено дослідженою судом биркою на цей виріб з золота 585 проби.

Разом з тим, допитаний за клопотанням захисту свідок ОСОБА_22 показав, що 13 липня 2016 року приблизно о 1718 год також перебував по бул. Кольцова і особисто бачив, як ОСОБА_16 , якого добре знає з дитинства, а тому відразу впізнав, перебіг по діагоналі через проїзну частину бульвару ОСОБА_17 (фактично на перехресті з вул. Володимира Покотило), перестрибнув утримуючи через плече сумку через огорожу і далі біг вздовж трамвайної колі в напрямку зупинки, на якій в цей час перебував трамвай. Він, свідок також бачив, як після того, коли ОСОБА_16 перестрибнув через паркан і біг до зупинки, почала кричати потерпіла, перебуваючи біля дірки в заборі. Потім, коли він підійшов до зупинки, то побачив, що ОСОБА_16 затримали і згодом передали поліції. Натомість свідок не зміг переконливо пояснити, чому він спостерігаючи, з його слів, як його товаришу безпідставно висувають звинувачення у нападі, не згодився надати з цього приводу свідчення і вирішив заявити про себе лише наприкінці судового слідства.

Як також показав свідок ОСОБА_22 , він бачив, як від того місця, де закричала потерпіла в різні сторони розбіглися два хлопця, один в чорній футболці вздовж вул. Володимира Покотило, а іншій в білій футболці заскочив на трамвай, що стояв на зупинці.

Оцінюючи показання всіх вказаних допитаних осіб на предмет довіри до них суд приймає до уваги те, що: а) свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та потерпіла є зовсім раніше незнайомими особами, а свідок ОСОБА_22 навпаки другом дитинства обвинуваченого, натомість перші відразу заявили про себе як очевидців подій, а останній цього не зробив, хоча мав очевидну мотивацію; б) показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та потерпілої узгоджуються між собою в дрібних деталях, хоча вони за подіями спостерігали з різних місць, а показання свідка ОСОБА_22 і обвинуваченого, який намагався виправити алогізми з боку останнього, мають істотні суперечності (щодо можливості пересуватися бігом ( ОСОБА_22 можливо, а обвинувачений не можливо через хворобу ноги); щодо можливості сісти у трамвай на зупинці ( ОСОБА_22 можливо, оскільки особа в білій футболці це зробила, перебуваючи значно позаду обвинуваченого, а обвинувачений не можливо оскільки його вже затримали, проте він не бачив особу в білій футболці, яка поруч пробігала на випередження). та ін

Суд в контексті довіри бере до уваги і дані про судимість ОСОБА_22 , які він не скривав перед судом.

З урахуванням викладеного, суд визнає щирими, а тому і кладе в основу свого рішення показання потерпілої та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , натомість відхиляє як недостовірні показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_22 в частині, яка суперечить показанням перших, при цьому показання свідка ОСОБА_22 в межах даного кримінального провадження щодо тяжкого злочину, який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, мають ознаки завідомо неправдивих.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівність перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що ОСОБА_7 13 липня 2016 року приблизно о 20 год 15 хв умисно повторно відкрито викрав чуже майно, а саме частину золотого ланцюжку, який належить потерпілій ОСОБА_10 , чим не завдав значної шкоди потерпілій, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Той факт, щоб при затриманому ОСОБА_7 не знайшли предмету злочину, не впливає на вказані висновки суду, оскільки останній з урахуванням отриманих даних про місцевість навколо місця злочину міг безперешкодно і приховано скинути частину ланцюжка, який не вдалося знайти.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про неповноту досудового розслідування та безпідставність відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту, оскільки всі значимі для даного кримінального провадження фактичні обставини були з усією повнотою встановлені шляхом безпосереднього отримання доказів від очевидців подій, підозрюваного було затримано на місці злочину у присутності та за первинними поясненнями потерпілої, які у подальшому набули належного процесуального оформлення.

Суд також визнає безпідставними скарги обвинуваченого наприкінці судового розгляду про те, що до нього під час затримання і після нього з боку працівників поліції було застосовано фізичне насильство, оскільки такі факти будь-якого свого документального підтвердження, зважаючи також і на відсутність з цього приводу письмових скарг самого потерпілого, не знайшли.

Потерпіла ОСОБА_10 також уточнила, що на момент затримання ОСОБА_16 мав подряпини на обличчі і виявлено це було ще до прибуття працівників поліції за викликом. Суд приймає до уваги ці пояснення потерпілої, показання якої з наведенням мотивів судом визнані правдивими. Що ж стосується доданого 28 жовтня 2016 року і дослідженого судом за клопотанням захисника оригіналу письмового клопотання від 13 липня 2016 року про призначення судово-медичної експертизи обвинуваченому для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, яке свого часу не було надано адресату у встановлений законом спосіб, то суд, жодним чином не ставлячи під сумнів добросовісність дій захисника, оцінює його лише таким, як намір реалізувати своє право без даних про його фактичну реалізацію. Обгрунтованість побоювань захисника з приводу стану здоров`я обвинуваченого станом на 13 липня 2016 року за відсутності об`єктивних медичних даних суд втратив можливість перевірити у жовтні 2016 року.

Не знаходить суд підстав для реагування і на скарги обвинуваченого про порушення його процесуальних прав під час закінчення досудового розслідування, а саме про нібито не вручення йому копії обвинувального акта. Ці заяви обвинуваченого спростовуються дослідженою судом розпискою від його імені, особисто посвідченою підписом захисника, яка підтвердила справжність свого підпису в суді (а. 10).

Сукупність цих даних, які вказують на намагання обвинуваченого в будь-який спосіб затягнути судовий розгляд, також додатково вказують на його нещирість.

Разом з тим, суд виключає з обвинувачення ОСОБА_15 вказівку на те, що він викрав і ту частину золотого ланцюжка, який фактично залишився у потерпілій, оскільки обвинувачення в цій частині спростовується дослідженими судом і перерахованими вище доказами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який вчинив злочин, будучи судимим, натомість, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, що усуває сумніви про його осудність, має (з його слів) на утриманні неповнолітню дитину. Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , не встановлено. Обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнає рецидив злочину, враховуючи наявну судимість за ч. 1 ст. 121 КК України.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_24 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, знаходить підстави для призначення йому максимального покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке гуманне рішення, на думку суду, є справедливим, а також достатнім і в даному конкретному випадку необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Враховуючи обраний судом вид покарання, ухвалу суду від 09 вересня 2016 року, суд, вважає за необхідне в порядку ч. 1 ст. 377 КПК України продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177179, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

У строк відбування покарання ОСОБА_12 зарахувати період з 13 липня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили утримувати ОСОБА_3 у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Повідомити прокурора відповідної Київської місцевої прокуратури про вчинення свідком ОСОБА_25 діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України для внесення відомостей в Державний реєстр досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Речові докази особисті речі потерпілої ОСОБА_26 після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з дня отримання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_27