Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3271/16-к
Провадження № 1-в/553/1180/2016
У Х В А Л А
Іменем України
08.11.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника ПВК ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення. Просив суд розглянути дане клопотання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити посилаючись на те, що він зробив для себе відповідні висновки та вважає, що виправився.
Представник ПВК в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого посилаючись на те, що засуджений за весь період відбування покарання характеризується нестабільною поведінкою, 14 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень немає, на даний час оцінка ступеню виправлення «не стає на шлях виправлення» .
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання засудженого з підстав які зазначив представник ПВК №64.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання засудженого, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_5 покарання відбуває з 17.10.2013 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 01.11.2013 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області (№64). З час відбування покарання характеризується нестабільною поведінкою, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання чотирнадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них п`ять разів правами начальника установи. Два стягнення не зняті і не погашені. Заохочень не мав. Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, але до виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. За станом здоров`я працездатний. На виробництві установи не працевлаштований з власних міркувань. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», оволодів робітничою професією автослюсаря в Полтавському навчальному центрі №64 при установі. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Заходи виховного характеру відвідує, намагається робити належні для себе висновки.

Станом на 08.11.2016 року відбута частина строку покарання засудженого становить 3 роки 22 дні, кінець строку покарання 17.07.2017 року.

За характером ОСОБА_5 спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, може піддаватися впливу інших.

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого вирішувалось останній раз на засіданні комісії ПВК (№ 64) 03.05.2016 та було прийнято рішення про відмову застосування до засудженого статті 81 КК України, по тій причині, що не довів своє виправлення.

Отже, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 протягом усього періоду відбування покарання, беручи до уваги той факт, що протягом терміну відбування покарання засуджений має 14 стягнень, два з яких непогашені, зокрема декілька разів поміщався до ДІЗО, не працює на виробництві установи, на даний час має оцінку ступеня виправлення як такий що не стає на шлях виправлення, а отже беручи до уваги дану сукупність фактів, суд приходить до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна та вони не свідчить про виправлення засудженого, а тому заява ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1