Справа № 755/9589/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін судового провадження: заявника ОСОБА_3 , представників заявника - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання про визнання особи потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004158 від 26.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про відмову в задоволенні заявленого заявником клопотання про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004158 від 26.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що 11.03.2016 року заявником була придбана квартира АДРЕСА_1 , - відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .

У присутності нотаріуса заявником була сплачена повна вартість квартири відповідно до договору купівлі-продажу.

26.03.2016 року Дніпровським УП ГУНП України в м. Києві до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне провадження за №0004158 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 4 ст. 358 КК України, однак, заявника було допитано в якості свідка.

11.05.2016 року ОСОБА_3 направлено до слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві клопотання про визнання його потерпілим у даному провадженні, однак, постановою від 21.05.2016 року заявнику було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Постанова мотивована тим, що використання підробленого документу це злочин з формальним складом, тому клопотання ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Заявник вважає, що даною постановою від 21.05.2016 року порушені його процесуальні права, а використання невстановленою слідством особою підробленого документа право на власність.

У судовому засіданні особа, що подала скаргу, - ОСОБА_3 та його представники підтримали скаргу з підстав, наведених у її мотивувальній частині, просили задовольнити.

Слідчий та прокурор в судові засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у слідчого судді доказами, матеріали кримінального провадження не надали.

Згідно вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи заявника та його представників, приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України скаргу на рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим має право подати особа, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що скаргу подано у відповідності до положень ст. 304 КПК України та на процесуальну дію/бездіяльність, що підлягає оскарження на досудовому розслідуванні (ст. 303 КПК України).

Як убачається з наданих слідчому судді доказів, у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2016 року за № 0004158 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

11.05.2016 року ОСОБА_3 звернувся до СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві з заявою про визнання його потерпілими у даному кримінальному провадженні.

За результатами розгляду його клопотання, 21.05.2016 року начальником відділення СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 була винесена постанова, якою заявнику було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Постанова мотивована тим, що використання підробленого документу - це злочин з формальним складом, тому клопотання ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя не може погодитися з такими мотивами органу досудового розслідування з наступних підстав.
Суспільна небезпечність злочину, передбаченого ст.. 358 КК України, визначається тим, що його вчинення не тільки порушує нормальну діяльність органів, підприємств, установ та організацій, а й може завдати шкоду правам та законним інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню більш тяжких злочинів.
У даному випадку заявник ОСОБА_3 заявив, що використання невстановленою слідством особою завідомо підробленого документа порушує його право власності на квартиру, яку він придбав на законних підставах та сплатив за неї грошові кошти в розмірі, передбаченому даним договором, тобто, злочин завдав йому шкоду.
Згідно положень ч. 1-4 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Виключення з цього положення передбачене ч. 5 ст. 55 КПК України, відповідно до якої - за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Слідчому судді не надано належних і допустимих доказів наявності даних , на підставі яких можна дійти до висновку про наявність правових підстав для висновку про законність і вмотивованість оскарженої постанови.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Практика ЄСПЛ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відтак, доводи заявника про незаконність постанови та її скасування, є обґрунтованими, підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Аналізуючи доводи скарги щодо зобов`язання начальника відділення СВ Дніпровського району УП ГУНП в м. Києві м. Києва задовольнити клопотання, про що винести постанову, слідчий суддя виходить з того, що згідно ч. 5 ст. 40 КПК України він позбавлений законної можливості і підстав надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у кримінальному провадженні на здійснення/вчинення конкретних слідчих дій, прийняття рішень тощо, оскільки слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування та не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях чи були б невмотивованими.

Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 303-307, 309, 310, 369-372 КПК України слідчийсуддя, -

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004158 від 26.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 21.05.2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 11.05.2016 року про визнання його потерпілим.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України зобов`язати орган досудового розслідування в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004158 від 26.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 11.05.2016 року про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні в строки та у порядку, визначені ст.ст. 28, 55, 220 КПК України та чітким дотриманням положень ч. 3 ст. 55 КПК України.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді в частині зобов`язання вчинити дії орган досудового розслідування покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4, який у розумінні положень ст. 37 КПК України, наділений повноваженнями прокурора в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004158.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1