Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/223/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2016 року.
Цією ухвалою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мала Виска, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, не працюючого, такий що не має судимостей, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 06 год. 00 хв. 20 червня 2016 року до 06 год. 00 хв. 18 серпня 2016 року.
Кримінальне провадження розглянуто з участю:
- прокурора ОСОБА_8 ,
- захисника ОСОБА_6 ,
- підозрюваного ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Старший слідчий Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000729 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що він, 19 червня 2016 року близько 22 години , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку охорони, що розташований на правому березі ставу в с. Паращине поле, Кіровоградського району, Кіровоградської області, вчинив сварку із ОСОБА_10 . Під час даної сварки у ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_10 . З цією метою ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , за допомогою кухонного ножа, який взяв зі столу у вищевказаному приміщенні та наніс один удар в область грудної клітини та один удар в область лівого передпліччя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці.

Ухвалою слідчого судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2016 року задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 06 год.00 хв. 20.06.2016 року до 06 год. 00 хв. 18.08.2016 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, є особою без постійного місця проживання, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Тобто, вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави ОСОБА_7 , так як він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.06. 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання, щодо обрання запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнивши його з під варти негайно. Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання та обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу, саме у вигляду тримання під вартою, оскільки в разі якщо він перебуватиме на волі він буде переховуватись від органів досудового слідства та суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення та ухилятись від слідства та суду, оскільки підозрюється у вчиненні умисного насильницького злочину.
Цей висновок суд зробив лише на підставі того, що ОСОБА_7 нібито підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і того факту, що він ніде не працює, що є сугубо суб`єктивним твердженням та вказує на однобокість суду.
Також захисник вказує, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 суду поясняв, що в ході конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_10 , він з метою захисту та припинення подальших протиправних дій останнього, взяв ніж та наніс один удар в область грудної клітини потерпілому. ОСОБА_10 , в свою чергу схопив ОСОБА_7 за горло, повалив його на підлогу та почав душити. Намагаючись звільнитись, ОСОБА_7 хаотично наніс ще один удар ножем, який припав на ліве передпліччя, в результаті чого потерпілий відпустив ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що 20.06.2016 року ОСОБА_7 було направлено для проведення освідування на наявність тілесних ушкоджень, за результатом якого у нього було виявлені садна та синці на лівій стороні грудної клітини.
Все це вказує на правдивість слів підозрюваного та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 118 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до двох років, зазначає апелянт в апеляційній скарзі.
За таких обставин до особи, відповідно до вимог ст. 183 КПК України не може бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 є злочином середньої тяжкості.
Крім того, захисник в апеляційні скарзі вказує на те, що стороною обвинувачення не надано довідки про причину смерті ОСОБА_10 , що є необхідною обставиною для кваліфікації за ч.1 ст. 115 КК України; що при постановленні ухвали суд не надав значення та уваги жодним доводам сторони обвинувачення, прийнявши при цьому беззаперечну позицію прокурора, що є неприпустимим; що суд не проаналізував надані докази в їх сукупності та не відобразив їх у своєму рішенні, адже підставою для обрання відповідного запобіжного заходу повинно насамперед слугувати наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні конкретного злочину, а також не проаналізував та не надав оцінки, як показам ОСОБА_7 , так и матеріалам клопотання. Таким чином, апелянт вважає позицію суду упередженою та незаконною, оскільки на момент розгляду клопотання не було надано доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 , саме злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, слідчим суддею при розгляді даного клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 3 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 , та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, тому колегія суддів вважає висновки слідчого судді щодо виду запобіжного заходу обґрунтованими.
Колегія суддів переконана, що слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Повідомлення про підозру ґрунтується на доказах, які під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу, а також в апеляційній скарзі захисник не ставив під сумнів стосовно їх належності, достовірності, допустимості та достатності.
До того ж колегія суддів зазначає, що в апеляції захисник не заперечує обґрунтованість повідомлення ОСОБА_7 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 115 КК України.
Крім того, колегія суддів враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, не має сталих соціальних зв`язків, є особою без постійного місця проживання. Вищевказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість висновків слідчого судді з приводу того, що підозрюваний немає на меті переховуватися від слідства та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, то вони спростовуються вищевикладеним та не можуть слугувати підставами для звільнення його з-під варти та обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не надано довідки про причину смерті ОСОБА_10 , що є необхідною обставиною для кваліфікації за ч.1 ст. 115 КК України; що при постановленні ухвали суд не надав значення та уваги жодним доводам сторони обвинувачення, прийнявши при цьому беззаперечну позицію прокурора, що є неприпустимим; що суд не проаналізував надані докази в їх сукупності та не відобразив їх у своєму рішенні, адже підставою для обрання відповідного запобіжного заходу повинно насамперед слугувати наявність обґрунтованої підозри особи у вчиненні конкретного злочину, а також не проаналізував та не надав оцінки, як показам ОСОБА_7 , так и матеріалам клопотання, не є підставами для зміни запобіжного заходу, а також не зменшують ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, є його позицією, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, суспільну важливість об`єкту посягання, наслідки такого посягання, а також характер та обставини протиправних дій, в яких він підозрюється. Крім того, внесене на розгляд слідчого судді клопотання є належним чином обґрунтованим, відповідає як вимогам ст.184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду .

До того ж колегія суддів враховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Отже, застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин кримінального провадження та серйозністю висунутої проти нього підозри з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не є надмірним та таким, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, спростовуються викладеним.
Також, колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя , дотримався вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України і не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
За вказаних обставин, слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 5 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню , а ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 422 КПК України, колегія суддів.
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22.06. 2016 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 днів, тобто з 06 год. 00 хв. 20 червня 2016 року до 06 год. 00 хв. 18 серпня 2016 року, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ: