Провадження по справі № 1-кс/522/3107/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 31.03.2015 року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Саратського району, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.08.2008 року Саратським районним судом, Одеської області за ч. 3 ст. 186 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки; 10.06.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 353, 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідування встановлено, що 04.10.2015 року приблизно о 23.30 год. ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 перебували на вулиці Самарська в м. Одесі, в автомобілі марки «БМВ-320-Д», державний знак НОМЕР_1 та попередньо домовились про викрадення людини та тримання її як заручника з метою спонукання її родичів дати їм викуп, за таку людину як умову її звільнення. На виконання злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за вказаною адресою один із вказаних осіб (на даний момент слідством не встановлено, хто саме) підійшов до неповнолітньої ОСОБА_9 та запропонував сісти до салону вищезазначеного автомобіля. На вказану пропозицію остання відмовилась та почала бігти в протилежному від автомобіля напрямку. Через 10-15 метрів ОСОБА_7 наздогнав її та із застосуванням фізичної сили заштовхав на заднє сидіння автомобіля «БМВ». З метою унеможливлення відслідковування неповнолітньою ОСОБА_9 шляху руху автомобіля ОСОБА_8 з застосуванням фізичної сили, тримаючи за шию неповнолітню нагнув її голову до підлоги автомобіля. Після цього усі четверо на вказаному автомобілі попрямували до села Прилиманського, Овідіопольського району, Одеської області. Продовжуючи реалізувати спільний злочинний намір спрямований на отримання викупу за звільнення неповнолітньої ОСОБА_9 викрадачі зателефонували з мобільного телефону останньої (слідством на даний час не встановлено хто саме) та повідомили матір неповнолітньої ОСОБА_10 про те, що її дочку викрадено та висловили вимогу щодо викупу за її доньку. У відповідь на вимогу ОСОБА_10 , сприйнявши вищезазначене, як реальну загрозу життю її доньки ОСОБА_9 та необхідну умову її звільнення повідомила, що готова здійснити викуп доньки, а також повідомила, що має лише 500 доларів США та 5000 гривень. Після цього з метою доведення злочинного наміру до кінця викрадачі наказали ОСОБА_10 прибути на вулицю Оборонну села Прилиманського, Овідіопольського району, Одеської області, де вона мала б передати вказаний викуп.

05.10.2015 приблизно о 04.00 год. працівниками Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області біля будинку АДРЕСА_2 було затримано ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 які намагалися уникнути переслідування на автомобілі «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час затримання на задньому сидінні автомобіля знаходилась заручниця неповнолітня ОСОБА_9 , яку було звільнено.

Крім того, встановлено, що 04.10.2015 року приблизно о 23.30 год. ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 перебували на вулиці Самарська в м. Одесі, в автомобілі марки «БМВ-320-Д», державний знак НОМЕР_1 та попередньо домовились про викрадення людини та тримання її як заручника з метою спонукання її родичів дати їм викуп, за таку людину як умову її звільнення. На виконання злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за вказаною адресою один із вказаних осіб (на даний момент слідством не встановлено, хто саме) підійшов до неповнолітньої ОСОБА_9 та запропонував сісти до салону вищезазначеного автомобіля. На вказану пропозицію остання відмовилась та почала бігти в протилежному від автомобіля напрямку. Через 10-15 метрів ОСОБА_7 наздогнав її та із застосуванням фізичної сили заштовхав на заднє сидіння автомобіля «БМВ». З метою унеможливлення відслідковування неповнолітньою ОСОБА_9 шляху руху автомобіля ОСОБА_8 з застосуванням фізичної сили, тримаючи за шию неповнолітню нагнув її голову до підлоги автомобіля. Після цього усі четверо на вказаному автомобілі попрямували до села Прилиманського, Овідіопольського району, Одеської області. Продовжуючи реалізувати спільний злочинний намір спрямований на отримання викупу за звільнення неповнолітньої ОСОБА_9 викрадачі зателефонували з мобільного телефону останньої (слідством на даний час не встановлено хто саме) та повідомили матір неповнолітньої ОСОБА_10 про те, що її дочку викрадено та висловили вимогу щодо викупу за її доньку. У відповідь на вимогу ОСОБА_10 , сприйнявши вищезазначене, як реальну загрозу життю її доньки ОСОБА_9 та необхідну умову її звільнення повідомила, що готова здійснити викуп доньки, а також повідомила, що має лише 500 доларів США та 5000 гривень. Після цього з метою доведення злочинного наміру до кінця викрадачі наказали ОСОБА_10 прибути на вулицю Оборонну села Прилиманського, Овідіопольського району, Одеської області, де вона мала б передати вказаний викуп.

05.10.2015 приблизно о 04.00 год. працівниками Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області біля будинку АДРЕСА_2 було затримано ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 які намагалися уникнути переслідування на автомобілі «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час затримання на задньому сидінні автомобіля знаходилась заручниця неповнолітня ОСОБА_9 , яку було звільнено.

Крім того, встановлено, що 04.10.2015 року приблизно о 23.30 год. ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 перебували на вулиці Самарська в м. Одесі, в автомобілі марки «БМВ-320-Д», державний знак НОМЕР_1 та попередньо домовились про викрадення людини та тримання її як заручника з метою спонукання її родичів дати їм викуп, за таку людину як умову її звільнення. На виконання злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за вказаною адресою один із вказаних осіб (на даний момент слідством не встановлено, хто саме) підійшов до неповнолітньої ОСОБА_9 та запропонував сісти до салону вищезазначеного автомобіля. На вказану пропозицію остання відмовилась та почала бігти в протилежному від автомобіля напрямку. Через 10-15 метрів ОСОБА_7 наздогнав її та із застосуванням фізичної сили заштовхав на заднє сидіння автомобіля «БМВ». З метою унеможливлення відслідковування неповнолітньою ОСОБА_9 шляху руху автомобіля ОСОБА_8 з застосуванням фізичної сили, тримаючи за шию неповнолітню нагнув її голову до підлоги автомобіля. Після цього усі четверо на вказаному автомобілі попрямували до села Прилиманського, Овідіопольського району, Одеської області. Продовжуючи реалізувати спільний злочинний намір спрямований на отримання викупу за звільнення неповнолітньої ОСОБА_9 викрадачі зателефонували з мобільного телефону останньої (слідством на даний час не встановлено хто саме) та повідомили матір неповнолітньої ОСОБА_10 про те, що її дочку викрадено та висловили вимогу щодо викупу за її доньку. У відповідь на вимогу ОСОБА_10 , сприйнявши вищезазначене, як реальну загрозу життю її доньки ОСОБА_9 та необхідну умову її звільнення повідомила, що готова здійснити викуп доньки, а також повідомила, що має лише 500 доларів США та 5000 гривень. Після цього з метою доведення злочинного наміру до кінця викрадачі наказали ОСОБА_10 прибути на вулицю Оборонну села Прилиманського, Овідіопольського району, Одеської області, де вона мала б передати вказаний викуп, тому як у разі не виконання вимог погрожували здійснити насильницькі дії. Після чого ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість, продовжуючи злочинне діяння, користуючись сприятливою обстановкою для вчинення злочину, а саме відсутністю сторонніх осіб та фактичним придушенням волі неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , продовжуючи погрожувати фізичною розправою, поставив біля багажного відсіку вищезазначеного автомобіля. Далі ОСОБА_8 наказав ОСОБА_9 спустити до колін джинси одягненні на неї. Потерпіла, сприймаючи погрози, як реальні і боячись застосування у будь-який момент сили з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , спустила до колін джинси одягнені на неї. ОСОБА_5 , подавивши волю потерпілої, виконував дії для задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом стосовно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9

05.10.2015 року він затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

05.10.2015 року повідомлений про підозру.

06.10.2015 слідчим суддею Малиновського районного суду підозрюваному ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підозрюваного в ОСІ УДДВП в Одеській області.

02.12.2015 слідчим суддею Малиновського районного суду підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.01.2016 року.

02.12.2015 року повідомлено про нову підозру.

Слідчим суддею Приморського району м. Одеси продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.02.2016 року.

П`ятимісячний строк досудового слідства закінчується 26.02.2016 року, а завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, оскільки необхідно скласти та погодити підозру в остаточній редакції, скласти реєстр кримінального провадження, обвинувальний акт, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Термін утримання під вартою ОСОБА_5 закінчується, однак, у вказаний термін закінчити розслідування неможливо з вищезгаданих причин. Підстав для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`яку немає, так як він підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 скоїв особливо тяжкі злочини, існує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно на інших підозрюваних в кримінальному провадженні, свідків; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення; перешкоджати викриттю повної схеми та учасників причетних до скоєних злочинів,тобто ризики, що були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, не змінилися.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки, оскільки лише тримання під вартою забезпечує примусову ізоляцію особи.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 353, 395 КК України які є особливо тяжкими.

Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Метою продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду, сховати речові докази, негативно вплинути на інших учасників, свідків та потерпілих, або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою, також враховую, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (кримінальне правопорушення є тяжким), що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим, вік та стан його здоров`я.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою до шести місяців, тобто до 01 квітня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 197, 199 КПК України,
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області до шести місяців, тобто до 01 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

22.02.2016