№ 336/518/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхова Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), одруженого, батька шести неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , непрацюючого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимостей,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

7 листопада 2015 року, близько 16-00 години, обвинувачений, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по території гаражного кооперативу «Мотор 3-А», що розташований по вул. Господарській в м. Запоріжжі, з боку вул. Брюллова в напрямку вул. Іванова, в той час як потерпілий ОСОБА_5 стояв біля гаражу № НОМЕР_2 поряд з автомобілем «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на території вказаного кооперативу.

В зазначеному місці в зазначений час обвинувачений, маючи можливість вчасно побачити як потерпілого, так і нерухомий автомобіль «ВАЗ 2103», і технічну можливість уникнути наїзду на них шляхом зупинки керованого обвинуваченим транспортного засобу до місця наїзду, у зв`язку із зниженням рівня уваги і реакції та порушенням координації дій через вживання спиртного, належних заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу не вжив, що зумовило наїзд на потерпілого і автомобіль «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Дії обвинуваченого, які містять порушення вимог п. 2.9 «Правил дорожнього руху України», згідно із яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також п. 12.3, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, потягли спричинення потерпілому тілесного ушкодження у вигляді травми лівого колінного суглобу: закритий внутрішньо суглобний перелом лівої великоберцевої кістки з ушкодженням зв`язок та суглобних поверхонь лівого колінного суглобу, виливанням крові в порожнину суглобу, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечне для життя, але таке, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, строком більш ніж 21 день.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні порушення правил безпеки руху за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що в день, до якого відноситься подія злочину, він, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», вирішив відвідати свого приятеля ОСОБА_5 , який, на думку обвинуваченого, мав знаходитись на території кооперативу «Мотор 3-А», де в одному з гаражів утримує свій автомобіль. Коли обвинувачений заїхав на територію кооперативу, він побачив потерпілого, який стояв біля свого автомобіля поряд із гаражем. По мірі наближення до потерпілого обвинувачений намагався загальмувати, проте його нога зісковзнула з гальма, що і зумовило наїзд на потерпілого, який опинився зажатим між двома автомобілями. Побачивши, що потерпілий зазнав ушкоджень, обвинувачений викликав міліцію і «Швидку допомогу» і в інтересах власної безпеки видалився з території гаражного кооперативу очікувати медиків і міліціонерів у входу, оскільки приятель потерпілого, який допомагав тому ремонтувати автомобіль і також зазнав тілесних ушкоджень від наїзду обвинуваченого, після події ДТП вдарив обвинуваченого і став висловлювати на адресу ОСОБА_4 погрози.

Обвинувачений показав, що в першій половині дня, коли сталася пригода, перш ніж сісти за кермо, він вжив близько 150 грамів горілки.

У вчиненні злочину розкаявся. Пояснив, що щиро переживає за наслідки у вигляді шкоди для здоров`я потерпілого, зумовлені порушенням ним правил безпеки дорожнього руху.

Цивільний позов в частині вимог про стягнення майнової шкоди визнав повністю.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав у сумі 5000 грн.

Показання обвинуваченого підтверджуються показаннями потерпілого, який пояснив суду, що в зазначений в обвинуваченні час він з своїм приятелем на ім`я ОСОБА_6 , прізвища якого не знає, ремонтував належне потерпілому авто. Коли він, знаходячись біля задньої частини автомобіля, помітив обвинуваченого, було вже пізно бігти з місця пригоди, він встиг лише підігнуту праву ногу, а ліва постраждала, коли він був зажатим двома автомобілями. Його товариш, який знаходився біля передньої частини автомобіля, також постраждав від наїзду, але таких наслідків, як в його випадку, не настало.

В силу ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників кримінального провадження інші докази щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні фактичних обставин справи не досліджувалися.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винуватого, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує думку потерпілого про міру покарання для обвинуваченого.

ОСОБА_4 скоїв кримінально каране діяння невеликої тяжкості.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин вчинення кримінально караного діяння.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

З урахуванням згаданих обставин, а також даних про особу винуватого, який має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, сім`ю, в якій виховується п`ять малолітніх дітей, один з яких є інвалідом, а ще один перебуває в грудному віці, бере участь в утриманні неповнолітньої дитини від першого шлюбу, суд при призначенні покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті обвинувачення вбачає всі підстави для звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Оскільки керування траснпортним засобом в стані алкогольного сп"яніння як порушення правил безпеки руху охоплюється диспозицією частини статті обвинувачення, суд не згадує цю обставину в якості такої, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , але, враховуючи те, що це порушення є тяжким порушенням правил безпечного руху, що характеризується навмисною формою вини, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке передбачене санкцією частини статті обвинувачення як альтернативне.

При цьому пом`якшуючі покарання обставини, а також наведені позитивні дані про обвинуваченого дають суду підстави для призначення цього покарання в мінімальному розмірі, передбаченому відповідною статтею Загальної частини Закону України про кримінальну відповідальність.

Цивільний позов в кримінальному провадженні вирішений шляхом отримання пояснень цивільного позивача, цивільного відповідача, дослідження фактичних даних, наданих в обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування вимог в частині майнової шкоди потерпілий пояснив, що вони складаються з витрат, які він поніс у зв`язку з лікуванням, надавши суду квитанції і чеки на підтвердження цих вимог.

Вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 10000 грн. зумовлені його емоційними переживаннями з приводу протиправного ушкодження здоров`я, його тривалого відновлення. Стан стресу, в якому опинився потерпілий, потягнув за собою погіршення його психічного здоров`я, внаслідок чого він був змушений звернутися до лікаря-психіатра і приймати прописані ним ліки.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди обвинувачений визнав повністю.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав у сумі 5000 грн., заявивши, що вказана сума є співмірною тяжкості ушкоджень; погіршення ж психологічного здоров`я через переживання з приводу травми цивільний позивач, на думку обвинуваченого, не довів.

Вирішуючи вимоги позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не посягає на будь-чиї права та охоронювані законом інтереси, тому вбачає всі підстави для прийняття визнання позову в цій частині та його задоволення.

Вирішуючи позов про стягнення моральної шкоди, суд знаходить його обґрунтованим, зумовленим психологічними стражданнями через протиправне ушкодження здоров`я, яке потягло за собою його тривале поновлення і негативно відбилося на звичному засобі життя потерпілого та його емоційному і майновому стані, і при розв`язанні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодування, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує, що потерпілий є молодою соціально зайнятою людиною, яка отримує стабільний дохід, а також в силу ст. 1193 ЦК України враховує майновий стан особи, що заподіяла шкоду, відсутність у нього стабільного заробітку, наявність на утриманні шістьох неповнолітніх дітей і дружини, яка перебуває у відпустці з догляду за дитиною грудного віку, і вважає, що сума в 6000 грн. є домірною глибині емоційних переживань потерпілого і відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання обвинуваченому, - підлягає поверненню обвинуваченому за належністю.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання ОСОБА_7 , - підлягає поверненню потерпілому за належністю.

Витрати з проведення двох експертиз у загальній сумі 1473 грн. 12 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У відсутність клопотань учасників кримінального провадження про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки: з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміни в місці проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , 1880 грн. 75 коп. у відшкодування майнової шкоди, 6000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Решту вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання обвинуваченому, - повернути обвинуваченому за належністю.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання ОСОБА_7 , - повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , у дохід держави в особі управління Державної казначейської служби в Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області судові витрати з проведення судових експертиз в сумі 1473 грн. 12 коп.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1