Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 15 серпня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ніжинськогоміськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2016 року.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
такого, що судимості не мав,
засуджено за ч. 3 ст. 187 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців без конфіскації всього належного йому майна.
Цим вироком засуджено також ОСОБА_6 , зазначені судові рішення щодо якого не оскаржуються.
За вироком суду, ОСОБА_5 16 липня 2015 року о 01.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном проникли через вікно до будинку ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_1 , де вчинили на нього напад, завдавши йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та заволоділи грошовими коштами останнього у сумі 5000 грн та телевізором вартістю 629,91 грн.
У касаційній скарзі законний представникставить вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень шляхом застосування до ОСОБА_5 положень статей 75, 104 КК. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальногоправопорушення та особі засудженоговнаслідок суворості, що з огляду на зміст оскаржуваної ухвали залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи законного представника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, а також необхідність застосування до нього положень статей 75, 104 КК, на думку колегії суддів, є безпідставними.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, послався у вироку на характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, думку потерпілого щодо міри покарання, дані про особу ОСОБА_5 , а саме його вік, освіту, сімейний стан, стан здоров`я та дані, які характеризують його особу, а також пом`якшуючі покарання обставини, якими визнав щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, та обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку.
З урахуванням зазначеного, зваживши на наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про можливість призначення неповнолітньому ОСОБА_5 на підставі ст. 69 КК за розміром більш м`якого покарання у виді позбавлення волі, ніж передбачено законом.
Крім того, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, з аналогічним проханням про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням його захисник та законний представник звертались до суду апеляційної інстанції. Однак, апеляційний суд, погоджуючись із визначеними районним судом видом та розміром покарання, обґрунтовано зазначив, що воно є справедливим, виходячи із завданої потерпілому шкоди та його віку, що перешкоджав в повній мірі чинити опір нападу. Крім того, як слушно зазначено в ухвалі, визначене покарання є співрозмірним зі скоєним злочином та його наслідками, а призначення невиправдано м`якого покарання породжує у злочинців відчуття безкарності та жодним чином не сприяє попередженню вчинення нових злочинів, а відтак негативно впливає на зусилля усіх гілок влади щодо підтримання законності і правопорядку в державі.
При цьому, суд першої інстанції, зваживши на можливість застосування до ОСОБА_5 положень статей 75, 104 КК, обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Таким чином, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання погоджується і колегія суддів.
Наведені у касаційній скарзі доводи законного представника, попри їх сукупність та зміст, не спростовують правильність визначення судами форми відбування покарання, оскільки не применшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Покарання, призначене ОСОБА_5 , відповідає загальним засадам призначення покарання, є достатнім і справедливим, а тому підстави для зміни оскаржуваних судових рішень з мотивів, наведених у касаційній скарзі законного представника, відсутні.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити законному представнику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 25 липня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3