Справа № 729/743/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/436/2016
Категорія - ч.1 ст. 258-3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000017, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 258-3 КК України на ч.1 ст. 256 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті. Також, просить застосувати щодо нього закон про амністію.

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу, без конфіскації майна.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 зазначає, що дані, які він повідомляв особі на ім`я ОСОБА_10 , були загальнодоступними, відомими всім мешканцям їх місцевості, не містили таємниці. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що останній був представником ДНР.

Стверджує, що ніколи не підтримував діяльність «ДНР», членом цієї організації не був, згоди на співробітництво з нею не давав, за неї не воював, тим більше не знав, що вказана організація є терористичною. Навпаки, вважає, що на світовому рівні нема чіткого визначення, що ДНР є терористичною організацією.

Вважає, що якщо в його діях і є склад кримінального правопорушення, то не більше чим передбачене ч.1 ст. 256 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Зазначає, що наявні по даному кримінальному провадженню докази дають підстави стверджувати, що обвинувачений усвідомлював, що особа на ім`я ОСОБА_10 є представником «ДНР», яка незаконно діє на території України саме як терористична організація.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_9 протягом серпня-вересня 2014 року, перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області погодився на пропозицію представника терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 ») збирати інформацію щодо підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції та передавати її останньому.

У подальшому, обвинувачений, діючі умисно, у період з вересня 2014 року по лютий 2015 року включно сприяв незаконній діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»),

На підставі Указу Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України»» на території Донецької області проводиться антитерористична операція, спрямована на припинення діяльності терористичної організації «ДНР».

Вказана терористична організація створена на території Донецької області на початку квітня 2014 року та має стійку, організовану структуру військового типу, єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, дисципліну, члени якої мають у своєму розпорядженні сукупність технічних пристроїв та засобів, що застосовуються для ураження живої сили, техніки, споруджень та інших цілей, у тому числі вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку. Основною метою її діяльності є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України шляхом створення незаконного державного утворення «ДНР», встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Вказані формування дислокувались та дислокуються у різних населених пунктах та місцевостях Донецької області, мають загальне керівництво та координацію діяльності.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На виконання завдання представника терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 »), у період з вересня 2014 року до початку лютого 2015 року ОСОБА_9 збирав інформацію щодо кількості військової техніки та особового складу, маршрутів руху, місць розташування підрозділів Збройних Сил України, залучених до проведення антитерористичної операції у м. Краматорськ, після чого передавав її останньому за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 дотримуючись вимог конспірації.

Так, 31 січня 2015 року та 01 лютого 2015 року ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 ») інформацію про те, що з аеродрому біля АДРЕСА_2 підрозділами Збройних Сил України здійснювались запуски ракет у напрямку території, що підконтрольна представникам терористичної організації «ДНР».

02 лютого 2015 року обвинувачений, перебуваючи у м. Краматорськ Донецької області, продовжуючи свою злочинну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 ») інформацію про те, що у напрямку аеродрому біля АДРЕСА_2 підрозділами Збройних Сил України переміщується військова техніка.

В подальшому, протягом лютого 2015 року, ОСОБА_9 , перебуваючи на території Чернігівської області, продовжив свою протиправну діяльність щодо збирання інформації про підрозділи Збройних Сил України, які залучені до проведення антитерористичної операції та розташовані на території м. Краматорськ Донецької області та сусідніх населених пунктів.

Так, 12 лютого 2015 року обвинувачений, перебуваючи на території Бобровицького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про обстріли підрозділами Збройних Сил України, що розташовані в районі с. Барвінкове Харківської області, території, що підконтрольна представникам терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 »).

16 лютого 2015 року ОСОБА_9 , перебуваючи на території Козелецького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про знаходження військової техніки підрозділів Збройних Сил України в районі АДРЕСА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 »).

23 лютого 2015 року обвинувачений, перебуваючи на території Козелецького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановлених осіб інформацію про переміщення військової техніки підрозділів Збройних Сил України через м. Ізюм Харківської області у напрямку АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , а також інформацію про розміщення на території колишньої психіатричної лікарні АДРЕСА_2 , підрозділів Збройних Сил України, продовжуючи свою протиправну діяльність, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 »).

24 лютого 2015 року ОСОБА_9 , перебуваючи на території Бобровицького району Чернігівської області, отримавши по телефону від невстановленої особи інформацію про пересування військової техніки підрозділів Збройних Сил України з м. Краматорськ у напрямку АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 передав зазначену інформацію представнику терористичної організації «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 (позивний « ОСОБА_11 »).

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст. 258-3 КК України на ч.1 ст. 256 КК України; думку прокурора, який вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд надав належну юридичну оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_9 , як в суді 1 інстанції, так і в апеляційному суді, вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України не визнав, показав, що з ОСОБА_10 його познайомив родич, якому необхідно було повідомляти про ситуацію в Краматорську, про переміщення військової техніки, про здійснення пострілів та в якому напрямку. З останнім по телефону, який значився під ім`ям « ОСОБА_12 », він розмовляв про загальну ситуацію у місті, про тяжке життя, про рухи військових колон та техніки, секретну інформацію він не збирав, а повідомляв про ситуацію, яка була відома всім місцевим мешканцям. В кінці року він став здогадуватись, що ОСОБА_10 «деенерівець», однак, навіть на даний час, він не впевнений у цьому. Була порада від ОСОБА_10 на людях не розмовляти з ним, не звертати на себе увагу. На досудовому слідстві він визнавав свою вину повністю, розповідав все, зараз зрозумів, що зробив помилку. Також показав, що на світовому рівні нема визнання «ДНР» терористичною організацією. Наполягав на тому, що його дії слід перекваліфікувати на ст. 256 КК України.

Проте, до наведених заперечень судова колегія ставиться критично з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України за №337-VIII від 21 квітня 2015 року «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» Верховна Рада України, крім іншого, констатує, що контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року). Протягом травня 2014 року самозвані лідери «ДНР» та «ЛНР», серед яких було багато громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України; під їх проводом учасниками «ДНР» та «ЛНР» вчинено захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаків Повітряних сил Збройних Сил України. За час діяльності «ДНР» і «ЛНР» їхніми членами і учасниками разом з контрольованими Російською Федерацією озброєними формуваннями і найманцями були вчинені, крім іншого, навмисні вбивства, тортури та нелюдське поводження; навмисні заподіяння сильних страждань та серйозних тілесних ушкоджень і шкоди здоров`ю громадян; незаконні, безглузді та великомасштабні знищення та привласнення майна; захоплення заручників; умисні напади на цивільне населення та окремих цивільних осіб; умисні напади на цивільні об`єкти.

Вказані дії у своїй сукупності підпадають під ознаки поняття тероризм, яким з огляду на положення ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (надалі Закон № 638-IV) є суспільно небезпечна діяльність, яка полягає у свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших посягань на життя чи здоров`я ні в чому не винних людей або погрози вчинення злочинних дій з метою досягнення злочинних цілей.

Більш того, наведенні у вказаній постанові події беззаперечно підпадають під ознаки терористичного акту, яким згідно Закону №638-IV є злочинне діяння у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена статтею 258 КК. У разі, коли терористична діяльність супроводжується вчиненням злочинів, передбачених статтями 112, 147, 258 - 260 («Створення не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань»), 443, 444, а також іншими статтями Кримінального кодексу України, відповідальність за їх вчинення настає відповідно до Кримінального кодексу України.

Зазначеною вище Постановою ВРУ констатується факт утворення організацією «ДНР» і діяльність у її складі незаконних збройних формувань, якими вчинялись зазначені терористичні акти.

Згідно із Законом №638-IV організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації. Отже, оскільки у складі організації «ДНР» діяли і продовжують діяти незаконні збройні формування, якими вчиняються вказані терористичні акти, - її діяльність є терористичною, а сама організація «ДНР» є терористичною організацією.

Слід також відмітити, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року за № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Тому саме з цього часу офіційно розпочалась саме антитерористична операція, якою згідно із Законом №638-IV є комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Отже, оскільки метою вказаної антитерористичної операції, крім іншого, було припинення терористичної діяльності незаконних збройних формувань, які були складовою частиною організації «Донецька народна республіка», є всі підстави вважати організацію «ДНР» терористичною.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів не погоджується із доводами обвинуваченого, що «ДНР» не визнана та не являється терористичною організацією, оскільки це формування, створене на території Донецької області на початку квітня 2014 року, має стійку, організовану структуру військового типу, єдиноначальність, підпорядкованість чітку ієрархічність, дисципліну, члени цієї організації мають у своєму розпорядженні сукупність технічних пристроїв та засобів, що застосовуються для ураження живої сили, техніки, споруджень та інших цілей, у тому числі вогнепальну зброю, важке військове озброєння та техніку. Основною метою її діяльності є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Всі перелічені ознаки в сукупності є загальновідомими та на думку колегії суддів, дають об`єктивні підстави вважати «ДНР» терористичною організацією у межах правової кваліфікації, передбаченої ч.1 ст. 258-3 КК України.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.258-3 ч.1 КК України, судом досліджені, перевірені та проаналізовані наступні докази, які підтверджують вину обвинуваченого у сприянні діяльності терористичній організації:

- протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу за контррозвідувальною справою категорії «перевірка» № 100 від 08 травня 2015 року, згідно якого знімалась інформація з транспортних телекомунікаційних мереж на підставі ухвали Голови Апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року № 01-197цт, який підтверджує те, що з мобільного телефону НОМЕР_1 мали місце дзвінки на мобільні телефони з абонентським номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , абонент перебував у АДРЕСА_6 , або АДРЕСА_2 , та інші адреси, розмова йшла між чоловіками на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , зокрема: 31 січня та 01 лютого 2015 року ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_10 про запуск ракети з боку аеродрому, 02 лютого 2015 року - що, вірогідно, у напрямку аеродрому пройшла «Точка У» у супроводі чотирьох машин; 12 лютого 2015 року про те, що з боку ОСОБА_14 йде «Град», з боку ОСОБА_15 в бік Донецька у цю хвилину стріляють «Гради»; 16 лютого 2015 року повідомив про те, що зі слів слов`янці на горі ОСОБА_16 стоять дві «Точки У», одна з яких, нібито, спрямована та Краматорськ, інша - на Слов`янськ та обговорювалось питання про відстань до Слов`янська та інших населених пунктів; 23 лютого 2015 року передавав інформацію про рух ракетних установок в бік Краматорська, а 24 лютого 2015 року уточнював, що з Краматорська 4 штуки пішли на Дружковку (т.1, а.п. 61-74);

- протокол за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відео контролю особи у кримінальному проваджені № 0000017 від 05 березня 2015 року, згідно якого ОСОБА_9 є прибічником федеративного устрою держави, має свій погляд на обставини проведення АТО в м. Краматорськ, що ОСОБА_10 він вважає «деенерівцем» та виправдовує свою поведінку обстрілами Краматорська українськими військами (т.1, а.п. 87-91);

- протокол за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відео контролю особи у кримінальному проваджені № 0000017 від 03 березня 2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_9 записав « ОСОБА_10 » у своєму телефоні як « ОСОБА_17 -сестра», також те, що ОСОБА_10 цікавило переміщення військової техніки через Краматорськ, розташування солдат на території Краматорська, про періодичність телефонного зв`язку з ОСОБА_10 та необхідність дотримання умов безпеки (т.1, а.п. 96-101);

- протокол огляду предметів від 16 квітня 2015 року, під час якого оглянуто компакт-диск, який отриманий на підставі ухвали слідчого судді під час тимчасового доступу до інформації ПрАТ «МТС Україна», яким встановлено, що були отриманні дані про вхідні та вихідні з`єднання абонентів НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з зазначенням ІМЕІ мобільних терміналів, зокрема абонент з номером НОМЕР_1 мав зв`язок з номером НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з м. Краматорська протягом 01 вересня 2014 року 01 березень 2015 року, телефонував з м. Краматорськ та м. Носівка, села Кобижчи, села Даневка Чернігівської області, співрозмовники абонента перебували у м. Макіївка Донецької області (т.1, а.п. 124-129);

- протокол огляду мобільного телефону «Nоkіа С2» з сім-картою з номером мобільного оператора «МТС» НОМЕР_1 від 03 березня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_9 підтвердив, що користувався ним при здійсненні розмов з ОСОБА_10 . Також під час огляду встановлено, що серед контактів є запис « ОСОБА_17 -сестра» НОМЕР_7 , в меню «набрані номери» є № НОМЕР_8 , при цьому ОСОБА_9 підтвердив, що вказані номери належать представнику «ДНР» на ім`я ОСОБА_10 , якому він і передавав інформацію про українських військових (т.1, а.п. 131-132).

Предметом доведення вини ОСОБА_9 було сприяння діяльності терористичної організації, що спочатку і незаперечувалось самим обвинуваченим, він знав, що ОСОБА_10 , якому він передавав зібрану інформацію щодо підрозділів Збройних Сил України, являється представником «ДНР», що підтверджується дослідженими доказами по даному кримінальному провадженню.

Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що можуть викликати сумніви у правильності рішення суду.

За таких підстав вина ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України доведена повністю, його дії кваліфіковані правильно.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд першої інстанції вірно розцінив як намагання уникнути відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення, з чим колегія суддів погоджується.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , як того просить обвинувачений.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має родину, зброї до рук не брав, насильницьких дій не вчиняв, усвідомив свою провину та помилковість поглядів, на підставі яких сприяв терористичній діяльності «ДНР», знаходження на утриманні матері інваліда 2 групи, врахував обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченого міру покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає меті покарання, обране у відповідності до принципів індивідуалізації, законності, справедливості та є необхідним і достатнім.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним виконати положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року та зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення, згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України.

Враховуючи, що, згідно вимог ст. 374 КПК України, суд не зазначає типу та виду кримінально-виконавчої установи, в якій обвинувачений повинен відбувати призначене покарання, так як ст. 86 КВК України передбачено, що вид колонії визначається центральним органом виконавчої влади з питань виконання покарань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вказав у резолютивній частині вироку фразу «з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу». Проте, оскільки наведена обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, тому, на думку колегії суддів, вона не може бути підставою для скасування чи зміни ухваленого вироку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України засудженому ОСОБА_6 , на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 11 березня 2015 року по 30 травня 2016 року, в строк позбавлення волі з розрахунку однин день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на місце відбування покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4