Справа № 520/9476/16-к
Провадження № 1-кп/520/539/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2016 року Київський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілих ОСОБА_8
при розгляді у підготовчому судовому засіданні обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000021 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

В с т а н о в и в :

В стадії підготовчого судового засідання в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальна справа відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням в скоєнні ним злочину, передбаченого ст.128 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України.

Обвинувачений та захисник вважають можливим призначити справу до судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та представник потерпілих осіб заявили суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Мотивують клопотання тим, що, на їх думку, дії ОСОБА_9 кваліфіковані неправильно. В період досудового розслідування неодноразово були перекваліфіковані дії ОСОБА_9 , в тому числі на ст.121ч.1 КК України. Посилаючись на дослідження визнаних фахівців в галузі кримінального права, викладеним в письмовому науково-консультативному висновку кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" щодо кримінально-правової кваліфікації у кримінальному провадженні, в якому докладно визначена наявність в діяннях ОСОБА_9 об`єктивних та суб`єктивних ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Тому вони вважають, що кримінально-правова кваліфікація діяння ОСОБА_9 за ст. 128 КК України, яка запропонована у обвинувальному акті від 23 червня 2016 року, є необґрунтованою.
Також потерпілі на представник потерпілих вважають, що прокурором при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_9 не дотримано вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій підозрюваного, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими. В обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення, а при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення не вказано суб`єктивне ставлення ОСОБА_9 до наслідків своїх дій.
Також представник потерпілих та потерпілі вважають, що в порушення ч. 3 ст. 283 КПК України відомості про закінчення досудового розслідування у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні; в порушення ст. 290 КПК України, потерпілим та їх представнику не відкриті матеріали кримінального провадження; в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей щодо прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень та вчинених процесуальних дій, а саме: процесуального рішення слідчого від 28.01.2016 року про складання письмового повідомлення ОСОБА_9 про підозру за ч. 1,ч.3 ст. 321, ч. 1 ст. 121 КК України в рамках матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 29.11.2012 року, направленого прокурору для погодження;
- процесуального рішення прокурора щодо погодження, або відмови у погодженні складеного слідчим письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 28.01.2016 року;
- процесуальних рішень в формі постанов прокурора про відмову в задоволенні клопотань потерпілих ОСОБА_7 й ОСОБА_6 про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення зі ст. 128 на ч. 1 ст. 121 КК України й повідомленні ОСОБА_9 про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України від 12.05.2016 року й 13.06.2016 року, відповідно;
- процесуальної дії щодо надання прокурором доручення слідчому на відкриття матеріалів досудового розслідування від 23.06.2016 року;
- процесуального рішення слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області в формі ухвали від 17.06.2016 року по справі № 509/2187/16-к про відмову в задоволенні скарги потерпілих ОСОБА_6 й ОСОБА_7 щодо зобов`язання слідчого та прокурора вчинити дії та прийняти процесуальні рішення;
- процесуального рішення слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області в формі ухвали від 23.06.2016 року по справі № 509/2186/16-к про відмову в задоволенні скарги потерпілих ОСОБА_6 й ОСОБА_7 щодо зобов`язання слідчого та прокурора вчинити дію - внести відомості про вчинений злочин до ЄРДР за ст. 135 КК України, та прийняти процесуальне рішення про об`єднання матеріалів;
- процесуального рішення слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області в формі ухвали від 24.06.2016 року по справі № 509/2262/16-к за результатами розгляду заяви потерпілих ОСОБА_6 й ОСОБА_7 від 23.06.2016 року про відвід слідчого та прокурора;
- процесуального рішення слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області в формі ухвали від 24.06.2016 року по справі № 509/2261/16-к про вжиття заходу забезпечення кримінального провадження за клопотанням потерпілого й цивільного позивача ОСОБА_7 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9
- не зазначено про виконання прокурором вимог ст.286 КПК України шляхом з`ясування думки потерпілих щодо можливості звільнення підозрюваного ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.128 КК України, та отримання згоди підозрюваного ОСОБА_9 на звільнення від кримінальної відповідальності із роз`ясненням права заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Суд, вислухавши думку сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, оскільки органом досудового розслідування допущені істотні порушення вимог чинного кримінального та кримінально процесуального законодавства України, тому враховуючи суттєве порушення чинного законодавства України необхідно обвинувальний та реєстр матеріалів досудового розслідування повернути прокурору з наступних підстав.

П. 3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

У відповідності до вимог ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.374 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог КПК України, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В обвинувальному акті, після викладення обставин справи, фактично відсутнє формування обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, оскільки обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України - є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті(частини статті)закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що службові особи органів досудового розслідування та прокуратури впродовж тривалого часу неодноразово змінювали кваліфікацію дій ОСОБА_9 , в тому числі на ст.121ч.1 КК України та ст.139ч.2 КК України.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria), п. 103) органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі поспішні висновки як підставу для своїх рішень.
З обвинувального акту вбачається, що в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій підозрюваного, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими. В обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення не вказано суб`єктивне ставлення ОСОБА_9 до наслідків своїх дій.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ст.413 КПК України визнається незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, та позбавляє можливості призначити судовий розгляд в межах висунутого ОСОБА_9 обвинувачення за відсутністю у обвинувальному акті викладу формулювання обвинувачення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність.
Розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Ст.109 КПК України передбачені вимоги до реєстру матеріалів досудового розслідування. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування
В порушення вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей щодо прийнятих під час досудового розслідування всіх процесуальних рішень та всіх вчинених процесуальних дій, а саме: про складання письмового повідомлення ОСОБА_9 про підозру за ч. 1,ч.3 ст. 321, ч. 1 ст. 121 КК України; щодо погодження, або відмови у погодженні складеного слідчим письмового повідомлення про підозру ОСОБА_9 ; постанов прокурора про відмову в задоволенні клопотань потерпілих ОСОБА_7 й ОСОБА_6 про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення зі ст. 128 на ч. 1 ст. 121 КК України й повідомленні ОСОБА_9 про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України; про надання прокурором доручення слідчому на відкриття матеріалів досудового розслідування; відомості про винесення ухвал слідчими суддями по розгляду скарг потерпілих; відомості про вжиття заходу забезпечення кримінального провадження; відомості про закінчення досудового розслідування; про відкриття потерпілим та їх представнику матеріалів кримінального провадження.
З обвинувального акту вбачається, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , минуло сім років, що є підставою для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності судом відповідно до ст.286 КПК України.
У відповідності до ч.2 ст.286 КПК України прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення.
Проте, цих вимог процесуального закону прокурором дотримано не було, чим порушується право потерпілих за ст.56 КПК України бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом та подавати свої заперечення щодо порядку проведення дії, оскільки перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності (ч.3 ст.286 КПК України).
Згідно до вимог чинного законодавства України судом в стадії підготовчого судового засідання встановлені істотні порушення вимог норм КПК України та кримінального законодавства України і тому на підставі ч.1 ст.412 КПК України суд приходить до висновку про те, що вказані, як встановлені судом, суттєві порушення норм чинного законодавства України, без їх належного усунення досудовим слідством, в випадку з призначення справи до її розгляду по суті, при таких обставинах, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі.
Прокурором в суді не спростовані допущені слідчим істотні порушення норм чинного КПК України.

Суд вважає, що наведені недоліки повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обов`язок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обов`язок посадових осіб при досудовому слідстві.
За змістом процесуального закону, передусім, ст.291 КПК України, вимогам закону повинен відповідати не лише обвинувальний акт, а й додані до нього обов`язкові документи, оскільки це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст.2 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акта, складений слідчим без додержання вимог, встановлених ст.109 КПК України, так як в реєстрі не зазначені без виключень всі процесуальні дії і не всі прийняті слідчим процесуальні рішення які були проведені і прийняті під час досудового розслідування.
Суд приходить до висновку, що вказані порушення чинного законодавства України, являються істотною перешкодою для призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення викладених вище порушень чинного законодавства України.
Можливі твердження про те, що суд вийшов за межі своїх повноважень по даному кримінальному провадженню, даючи оцінку обставинам справи, які підлягають дослідженню в ході судового розгляду кримінального провадження є безпідставними, оскільки суд приймаючи рішення в підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору не досліджував фактичні обставини справи, які підлягають дослідженню в ході судового розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3,18 ч.3 ст.42, 45, 46, 48, 109, ст.ст.176-178,179, 206, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000021 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України - повернути прокурору.

Зобов`язати прокурора Чорноморської (Іллічівської) місцевої прокуратури Одеської області усунути недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

суддя ОСОБА_1