Справа № 453/858/16-к
№ провадження 1-кп/453/77/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вдівця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, а саме: вироком Сколівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2010 року за ч.1 ст. 212, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 162, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України на 6 років 5 місяців позбавлення волі (судимість не погашена)
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, 13 квітня 2016 року, близько 22 години, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме розпиваючи спиртні напої разом з ОСОБА_5 у житловому будинку АДРЕСА_1 , побачив на столі мобільний телефон, який належить їй, і в нього виник умисел на крадіжку даного мобільного телефону. Так ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконався в тому, що його ніхто не бачить, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Нокіа 220», вартістю 900 гривень, в якому знаходилась сім картка оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 925 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він маючи непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, 13 квітня 2016 року, близько 22 години, вчинив таємне викрадення мобільного телефону марки «Нокія 220», який належить ОСОБА_5 , а саме це відбулось у житловому будинку АДРЕСА_1 , де вони разом розпивали алкогольні напої. Заподіяну потерпілому шкоду відшкодовано у повному обсязі, а саме мобільний телефон і сім картка повернуті. Просить суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині речових доказів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна, повторно - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він, маючи непогашену судимість за злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, таємно викрав чуже майно, повторно.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та відшкодування завданих потерпілій збитків.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимого, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює, заподіяну ним шкоду відшкодував у добровільному порядку.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 185 КК України у вигляді арешту на певний строк.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати після вступу вироку в законну силу з моменту фактичного затримання.

Речові докази: мобільний телефон марки "Нокіа 220" чорного кольору і сім-карткою мобільного оператора «Київстар»» залишити у користуванні потерпілої ОСОБА_5 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1