Справа № 399/83/16-к
Провадження № 1-кп/399/18/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року селище Онуфріївка
ОСОБА_4 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.
9 грудня 2015 року, близько 5 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 належного ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю в приміщенні кімнати спальні вказаного будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 й інших осіб, пересвідчившись, що його дії непомітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які спали в приміщенні вказаної кімнати будинку, повторно таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки Sony Ericsson, модель К-3201, вартість з урахуванням зносу 101 гривня в якому знаходилась СІМ-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 12 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 40 гривень, а всього на загальну суму 153 гривні, після чого зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_4 вчинивши повторне таємне викрадення чужого майна, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
25 січня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Зазначеною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Відповідно до вказаної угоди матеріальні збитки до початку підготовчого судового засідання потерпілому відшкодовані в повному обсязі, потерпілий претензій до обвинуваченого не має та відмовився від цивільного позову. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий просили затвердити угоду про примирення.
Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та потерпілого щодо затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені пунктами 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом також з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.
Цивільний позов у провадженні не заявлено, судові витрати відсутні.
Вирішуючи питання про речові докази, суд керуючись вимогами ст. 100 КПК України приходить висновку, що речовий доказ по кримінальному провадженні - мобільний телефон марки Sony Ericsson, модель К-3201 , слід залишити у розпорядженні власника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавленні волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов"язки: впродовж іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ - мобільний телефон марки Sony Ericsson, модель К-3201, який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_5 , - залишити у його розпорядженні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1