Справа № 167/499/16-к Провадження №11-кп/773/464/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 08 червня 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Кримне Старовижівського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, з середньою освітою, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 залишено попередню домашній арешт.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИВ:
Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що 05 лютого 2016 року близько 07 год. 30 хв., керуючи технічно несправним автомобілем марки «Фольксваген-Транспортер» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Доманове-Ковель-Луцьк-Чернівці зі сторони м.Ковель в напрямку м.Луцьк, яка була вкрита ожеледицею, між селами Козин та Рудка-Козинська Рожищенського району грубо порушивши п.2.3а, 12.1, 31.1, 31.4, 34.1.1а Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність під час руху, не вибрав безпечну швидкість руху в даній дорожній обстановці, перетнув зустрічну смугу руху, виїхав на ліве по ходу руху узбіччя, змістився праворуч та пересікши проїзну частину автодороги виїхав на праве по ходу руху узбіччя та правий кювет, де допустив зіткнення із придорожнім деревом.

У результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого стегна з незначним зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Пасажир ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому тіла(діафазу) правої плечової кістки, забою м`яких тканин скроневих ділянок, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Пасажир автомобіля ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, від яких померла.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_10 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_10 офіційно не працює, грубо проігнорував правила поведінки учасників дорожнього руху, керував технічно несправним транспортом, вчинив тяжкий злочин.

Наведені обставини у своїй сукупності не дають підстав дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без застосування додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

В апеляційній скарзі прокурор прохає вирок Рожищенського районного суду від 08.06.2016 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_10 покарання через його невідповідність тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання із покладенням на нього відповідних обов`язків. В решті вирок залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_10 . ОСОБА_9 вказує, що наведені в апеляції прокурора обставини не можуть лягти в основу зміни вироку та застосування до ОСОБА_10 біль суворого покарання. Зібрані в суді дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що він є суспільно корисною людиною, доглядає хвору матір, яку необхідно постійно возити до лікаря., а тому прохає апеляційну скаргу прокурора відхилити.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора зазначають, що судом враховано, що обвинувачений попросив у них пробачення, відшкодував заподіяну шкоду, а тому вважають, що апеляційну скаргу прокурора слід відхилити.

Заслухавши доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, міркування прокурора, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , потерпілих, які апеляційну скаргу заперечили, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини скоєння кримінального правопорушення: керування несправним транспортним засобом, ігнорування правил дорожнього руху, тяжкість наслідків, які наступили для потерпілих, а також тяжкість злочину були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Та обставина, що ОСОБА_10 , як вказано в апеляційній скарзі, офіційно ніде офіційно не працює, не є підставою для призначення йому додаткового покарання.

Твердження прокурора про неможливість виправлення обвинуваченого без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами колегія суддів до уваги не приймає, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що підставою незастосування додаткової міри покарання є те, що потерпіла сторона не наполягає на застосуванні додаткової міри покарання, а також те, що неофіційна робота водієм є основним джерелом доходів його сім`ї, на його утриманні є матір ОСОБА_12 інвалід першої групи, яка не може самостійно рухатися і потребує постійного догляду.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку і ухвалення нового з метою призначення ОСОБА_10 додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами немає.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

У Х ВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Рожищенського районного суду від 08 червня 2016 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підпис/ /підпис/
З оригіналом згідно.
Ухвала набрала законної сили 11 серпня 2016 року.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2

Помічник судді ОСОБА_13