Справа № 158/547/16-к
Провадження № 1-кп/0158/37/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в с к л а д і: головуючого судді ОСОБА_1
при с е к р е т а р і ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисників-адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
- 22.03.2000 року Луцьким міським судом Волинської області за ст. 140 ч.2, ст.17-ч.2 ст. 140, ст. 145 ч.1, ст. 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на один рік зі сплатою штрафу в сумі 600грн.;
- 26.07.2001 року Луцьким міським судом Волинської області за ст. 101 ч.1, 142 ч.2, 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 12.10.2009 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі; звільнений 15.01.2015 року по відбуттю строку покарання;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого,
- 09.12.2008 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 296, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 3 роки;
- 23.12.2009 року вироком Рожищенського районного суду Волинської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст.ст. 71, 72, 69 КК України до 3 років позбавлення волі, який змінено вироком Апеляційного суду Волинської області від 23.02.2010 року та засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ст.ст. 71, 72 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненому з місць позбавлення волі 05.07.2013 року умовно-достроково згідно ухвали Рівненського районного суду від 27.06.2013 року з не відбутою частиною покарання 7 місяців 20 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
30.01.2016 року приблизно о 21 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замків, незаконно проникли в підсобні приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_5 , звідки умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно, викрали матеріальні цінності, а саме: 7 бувших у використанні алюмінієвих каструль загальною вартістю 105 грн.; 5 бувших у використанні форм для випічки загальною вартістю 4,35 грн., бувший у використанні кормоподрібнювач побутовий «ДТЗ» моделі «КР-02» вартістю 1426, 20 грн., бувшу у використанні бензопилу марки «Sturm WL4500» вартістю 1395 грн., бувший у використанні точильний станок вартістю 257,5 грн., 2 бувших у використанні термоси марки «РЗЄП для питної води» загальною вартістю 220 грн., бувшу у використанні сокиру вартістю 70 грн., бувший у використанні алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів вартістю 250 грн., бувший у використанні електрофен побутовий вартістю 125 грн., бувший у використанні металевий чайник ємністю 3 літри вартістю 45 грн., 15 метрів двожильного мідного кабеля загальною вартістю 108,75 грн., три трилітрових банки м`яса загальною вартістю 600 грн., 10 кг. завареного м`яса (кістки) вартістю 37 гривень за кг., а всього на суму 370 гривень; трилітрову банку сала вартістю 130 грн., 3 мішки картоплі загальною вагою 111 кг., на суму 388 грн. 50 коп., які привласнили, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 5495,30 грн.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою винуватість в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали повністю, щиро розкаялись, просили суворо не карати.
ОСОБА_6 суду показав, що 30.01.2016 року він разом з ОСОБА_7 з власної ініціативи, зламавши замка, з підсобних приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_5 викрали 7 алюмінієвих каструль, 5 форм для випічки, кормоподрібнювач, бензопилу марки «Sturm WL4500», точильний станок, 2 термоси, сокиру, алюмінієвий бідон, електрофен, металевий чайник, мідний кабель, три трилітрових банки м`яса, 10 кг. завареного м`яса (кістки), трилітрову банку сала, 3 мішки картоплі. Продукти харчування вжили. Решту викраденого майна мали намір продати. Однак воно було виявлене працівниками міліції і повернуте потерпілій.
Аналогічні показання щодо крадіжки, в судовому засіданні дав обвинувачений ОСОБА_7 .
Показання обвинувачених щодо обставин вчинення крадіжки, кількість викраденого та їх вартість в судовому засіданні ствердила потерпіла ОСОБА_8 . Суду показала, що збитки, заподіяні злочином, відшкодовані. Щодо міри покарання просить суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою вину у вчинені інкримінованого їм кримінальному правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та потерпілої.
За таких обставин суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, та кваліфікує їх дії за ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; особу обвинувачених, які раніше притягалися до кримінальної відповідальності. Судимості не зняті та не погашені у встановленому судом порядку. За місцем проживання характеризуються посередньо. Не працюють. Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про працевлаштування з випробувальним терміном не підтверджено жодними доказами.
ОСОБА_7 проживає в цивільному шлюбі зі ОСОБА_9 . Має на утриманні сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір ОСОБА_11 , яка є інвалідом 2-ої групи та за станом здоров`я потребує дороговартісного та довготривалого лікування.
Згідно висновку наркологічної експертизи від 23.02.2016 року за № 95 обвинувачений ОСОБА_6 страждає наркоманією.
Разом з тим, суд враховує обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
Суд, також враховує наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 хронічного захворювання - гастрит.
Суд не приймає до уваги покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 на наявність такої пом`якшуючої обставини як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, оскільки обставина, на яку покликається захисник, а саме - знищення пожежою будинку, де проживала сім`я ОСОБА_12 , мало місце в березні 2008 року (довідка а.с.66) і не могло вплинути на причини вчинення злочину.
Обставинами, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є рецидив злочину. Підстав для виключення даної обставини, як такої, що обтяжує покарання, суд не вбачає.
Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності, та знову вчинили тяжкий злочин, що свідчить про небажання останніх ставати на шлях виправлення та суспільну небезпечність їх, як осіб, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ними нових злочинів можливе лише в ізоляції від суспільства. Визначаючи строк покарання, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд призначає мінімальне покарання, встановлене санкцією статті, за якою вони притягуються до кримінальної відповідальності.
Судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення трасологічної експертизи в розмірі 368 грн. 28 коп. та товарознавчих експертиз в сумі 1288 грн. 98 коп. слід стягнути із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави в рівних частинах.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили засудженим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: 7 алюмінієвих каструль, 5 форм для випічки, кормоподрібнювач побутовий «ДТЗ» моделі «КР-02», бензопилу марки «Sturm WL4500», точильний станок, термос марки «РЗЄП для питної води», передані на зберігання ОСОБА_8 , залишити останній.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1