ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/3309/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000026,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із відповідною заявою, в якій оскаржує постанову слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000026. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що кримінальне провадження № 0000026 було проведено неповно та односторонньо, постанова про закриття кримінального провадження була винесена передчасно, без проведення необхідних процесуальних дій, у зв`язку з чим, відповідна постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та підлягає скасуванню.

Представник скаржника надав суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглянути справу за його відсутності, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника та його представника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор ОСОБА_5 надав заяву, в якій просив в задоволені скарги відмовити та розглянути останню за його відсутності.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року було закрито кримінальне провадження №0000026, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2016 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Матеріали кримінального провадження прокурором суду не надані, а отже доводи, які зазначені скаржником у своїй скарзі з приводу істотної неповноти досудового розслідування даного кримінального провадження та непроведення всіх слідчих (розшукових) дій для встановлення обставин, на які вказує ОСОБА_3 у своїй скарзі не можуть бути спростовані у встановленому процесуальним законом порядку, що свідчить про необхідість задоволення даної скарги для забезпечення прав та інтересів скаржника, а також всебічного, повного та неупередженого проведення процесуальних дій в межах кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим прокуратури Дніпропетровської області під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000026, не були дотримані вимоги чинного кримінального процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Постанову слідчого прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 30 січня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000026 скасувати та направити матеріали провадження до прокуратури Дніпропетровської області для проведення досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1