Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/688/14-к
Провадження № 1-кс/553/115/2014
У Х В А Л А
Іменем України

28.03.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
та старшого слідчого СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці майора міліції ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ ЛВ на ст. Полтава УМВС України на Південній залізниці майора міліції ОСОБА_4 від 10.02.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 07.02.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України та бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_5 25.02.2014 року звернувся до суду зі скаргою на постанову від 10.02.2014 року старшого слідчого СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці майора міліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 07.02.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України та бездіяльність слідчого, в якій просить скасувати незаконну постанову про закриття кримінального провадження №0000407 від 10.02.2014 року старшого слідчого СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці майора міліції ОСОБА_4 , визнати незаконною бездіяльність старшого слідчого СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці майора міліції ОСОБА_4 .
В скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що 31 січня 2014 року старший слідчий СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 допитала його в якості свідка у кримінальному провадженні №0000407. Він не згоден зі своїм процесуальним статусом свідка, про що було повідомлено слідчому. Старший слідчий ОСОБА_4 просила надати їй додаткові документи. 31.02.2014 року після закінчення допиту і виходу з приміщення ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці черговий висунув незаконну вимогу написати в книзі обліку громадян: «Претензій не маю» та підписати. 04.02.2014 року він направив старшому слідчому СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці ОСОБА_4 доповнення (до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 31 січня 2014 року) з проханням: перекваліфікувати дане кримінальне правопорушення з ч.1 ст.296 КК України на ч.2 ст.15, ч.4 ст.28, ч.2 ст.121 КК України або за ч.2 ст.15, ч.4 ст.28, п.9 і п.11 і п.12 ч.2 ст.115 КК України залежно від спрямованості умислу замовників і організаторів, винести постанову про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні, винести постанову про визнання його цивільним позивачем, залучити до кримінального провадження копію виписки з Єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб, залучити до кримінального провадження копію довідки №126 про військовий квиток.
Проте, 18.02.2014 року ним було отримано поштовий лист з постановою про часткову відмову в задоволенні клопотання від 10.02.2014 року та постанову про закриття кримінального провадження від 10.02.2014 року. Дані постанови він вважає незаконними, оскільки слідчий ОСОБА_4 відмовила йому у винесенні постанови про визнання його потерпілим і позбавила його прав потерпілого, в тому числі права на подання клопотань слідчому про ініціювання проведених слідчих (розшукових) дій та збирання доказів, чим порушила норми ст.ст. 66, 93 КПК України та ст.23 ЦК України. Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження від 10.02.2014 року слідчий ОСОБА_4 порушила норму кримінально-процесуального права п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме: слідчий застосувала п.2 ч.1 ст.284 КПК України, яка не підлягає застосуванню до викладених обставин. Окрім допиту його як свідка слідчий ОСОБА_4 не здійснила жодних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та встановлення викладених в його заяві обставин злочину та поспішно винесла постанову про закриття кримінального провадження.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, думку прокурора, який заперечував щодо скасування постанови слідчого, дослідивши кримінальне провадження №0000407, вважає скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно пояснень ОСОБА_5 , приблизно восени 2009 року, невідома особа, слідуючи у приміському потязі сполученням «Гребінка-Огульці», за годину до під`їзду потягу до ст. Полтава, намагалася вколоти йому, ОСОБА_5 , шприцом, наповненим рідиною бузкового кольору.
Допитаний слідчим в якості свідка ОСОБА_5 , показав, що проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 1970 року. На даний час не одружений та дітей не має і не мав. Також на даний час місця роботи не має, але з 07.08.2013 року зареєстрований як фізична особа підприємець (ФОП з видом діяльності: діяльність в сфері права). З 2009 року по 2012 рік був зареєстрований в центрі зайнятості по безробіттю на період розгляду справи в суді про поновлення на роботі в прокуратурі Сумської області. Має рідного брата ОСОБА_6 1961 р.н., та батька ОСОБА_7 , 1936 р.н., які проживають в АДРЕСА_2 . Алкогольні напої взагалі не вживає та не палить. На обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував та не перебуває. На психічні хвороби не хворів та не хворіє. Але разом з цим повідомляє, що звертався за консультацією до різних лікарів в різні медичні заклади у 2012-2013 роках, а також до лікаря невропатолога поліклініки № 26 м. Харків, які поставили діагноз токсична енцефолопатія та до приватних лікарів психіатрів якими йому були призначені різні медичні препарати (сібазон, тебантін, новопасит, валеріана) та які поставили діагноз невроз. Раніше також служив в Збройних силах України та проходив позитивно усі військово медичні комісії. Закінчив військову кафедру Харківського автомобільно-дорожнього університету. Також перебуває на обліку у райвіськоматі, як офіцер запасу Збройних сил України( має звання старший лейтенант). На даний час живе на кошти від одиничних випадків приватної юридичної практики це приблизно 300-400 грн. та відсотки від депозитного вкладу в банк. Отримує субсидію на сплату комунальних послуг. З приводу його проїзду в потязі сполученням Гребінка Огульці пояснює наступне, що восени 2009 року точного місяця та дати не пам`ятає, він рухався в напрямку з м. Києва до м. Харкова приміськими електропотягами де був на судовому процесі в Печерському районному суді та в інших державних установах. Тобто з м. Києва він виїхав у вечері приблизно о 19 год. 40 хв. та їхав потягом сполученням Київ-Гребінка. Після чого зі ст. Гребінка о 01 год. 40 хв. здійснив посадку на приміський електропотяг сполученням Гребінка-Огульці, що в подальшому здійснити пересадку на електропотяг до м. Харкова. Отже коли він здійснив посадку у вагон потягу, то був сильно втомлений та психологічно виснажений тому відразу ліг на лавці на правий бік відпочивати та заснув. Під час того коли він спав то відчув укол в задню частину в ногу або ягодицю та миттєво прокинувся і повернувся. І побачив, що біля нього стоїть невідомий чоловік приблизно 27 років, одягнений в чорну шкіряну куртку та в руці тримав шприц з рідиною бузкового або темно рожевого кольору. Коли молодий чоловік побачив, що він прокинувся то побіг до дверей вагону потягу. І в цей момент потяг зупинився на зупинці, але на якій саме він не пам`ятає і автоматичні двері відкрилися і молодий чоловік вибіг з вагону. В момент коли він побіг від нього то напевно вдарився рукою об сидіння та виронив шприц з руки на підлогу. Він в цей момент сидів на лавці та дивився за діями молодого чоловіка. Також під час даної події у вагоні інших людей не було окрім нього та ще однієї літньої жінки віком приблизно 60 років, яка знаходилася навпроти нього через сидіння по діагоналі. Потім коли чоловік вже вибіг з вагону то жінка сказала йому , що його хотіли вколоти та він їй повідомив, що він не хотів вколоти, а вже вколов, але не встиг увести рідину. І після цього він навіть не встаючи з сидіння та не опускаючи ноги на підлогу знову ліг, що обдумати дану ситуацію та через декілька хвилин не заплановано заснув, а прокинувся від того, що його розбудив провідник чи машиніст і повідомив, що необхідно звільнити вагон так як потяг прибув на ст. Полтава та далі не їде. І він відразу узяв свої речі та швидко вискочив з вагону. Потім через декілька хвилин сів до електропотягу сполученням Полтава-Огульці та поїхав до дому з пересадкою на ст. Огульці до м. Харкова.
Крім того, як встановлено під час проведення досудового розслідування, ОСОБА_5 на протязі довгого періоду часу, а саме 5 років з дня даної події за медичною допомогою до лікарів з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень не звертався, на час проведення досудового розслідування визначити ступінь нанесених в той момент йому тілесних ушкоджень не представилося можливим у зв`язку з терміном давності події. Будь яких свідків про те, що останній в той час звертався за будь якою медичною допомогою ОСОБА_5 не представив. Сам ОСОБА_5 до події, яка відбулася з ним восени 2009 року під час його проїзду в сполученням «Гребінка-Огульці» не надав великого значення, так як не запам`ятав ні точної дати, не місця ні часу ні конкретного місця (станції чи перегону). Будь які докази та свідки, які б свідчили про те, що дана подія взагалі відбувалася відсутні, тому покази ОСОБА_5 нічим не можливо підтвердити.
Таким чином із встановлених в судовому засіданні обставин даної події, слідує, що склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст. 296 КК України, що передбачає вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом відсутній, оскільки в діях даної особи мотивів явної неповаги до суспільства які б супроводжувалися особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом не було. Матеріального збитку даною подією ОСОБА_5 не завдано, тілесні ушкодження, які міг отримати ОСОБА_5 , являються незначними.
Тому суд приходить до переконання про правомірність винесення старшим слідчим СВ ЛВ на ст. Полтава УМВС України на Південній залізниці майором міліції ОСОБА_4 постанови від 10.02.2014 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.303-307, 309, 310 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ ЛВ на ст.Полтава УМВС України на Південній залізниці майора міліції ОСОБА_4 від 10.02.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 07.02.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України та бездіяльність слідчого відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1