Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1154/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2016 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 1-кп/552/138/16 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухорабівка Решетилівського району Полтавської області, українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, працюючого на посаді моториста господарчого взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за контрактом, не одруженого, раніше не судимого, прож. АДРЕСА_1 .
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

З 25.06.2015 року ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні «солдат», де обіймає посаду моториста господарчого взводу роти матеріального забезпечення.
Згідно з вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст..ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби за контрактом зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, здійснювати свою діяльність на засадах законності, поваги до прав і гідності особи, відповідальності перед народом України, бути зразком високої культури, скромності,й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Всупереч вказаних вище вимог закону, 14.02.2016 близько 21год.00хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямими умислом, корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямованого на посягання на чужу власність, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення матеріальної шкоди і бажаючи їх настання, відкрито шляхом ривка з рук ОСОБА_5 , викрав сумку жіночу вартістю 209,52 грн., гаманець жіночий класичний шкіряний вартістю 281,89 грн., грошові кошти в сумі 50грн., телефон мобільний марки «NOKIA LUMIA900» імеі: НОМЕР_2 вартістю 1694,16 грн., чохол до мобільного телефону вартістю 156,17грн., які належали останній, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2391,74грн
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Під час судового розгляду між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_6 11.03.2016 року укладена угода про примирення. Згідно з угодою ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, а на підставі ст.. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на покарання для військовослужбовців у виді службового обмеження на 1 рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із його грошового забезпечення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення сторін.

Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
угоду від 11 березня 2016 року по кримінальному провадженню № 1-кп/552/138/16 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_6 затвердити.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.186 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 та ч. 2 ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження строком на 1 рік із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із його грошового забезпечення
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий ОСОБА_1