Провадження № 11-сс/779/206/2016
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року про продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганьківці, Снятинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого в с. Поляниця Болехівської міськради, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого вироком Долинського районного суду від 04.11.2014 року за ч.2 ст.125 КК України до 1020 грн. штрафу, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 16 серпня 2016 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на строк 60 днів до 14 жовтня 2016 року в УВП-12 м. Івано-Франківська без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 на строк 60 днів до 10 грудня 2016 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшилися, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків строк тримання його під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 14.12.2016р., оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає, що слідчим суддею не вмотивовано обрано найсуворіший вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який застосовано всупереч ч.1 ст.194 КПК України без наявності доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не враховано факт перебування на утриманні підозрюваного двох малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, пояснення захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Злочин, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Під час розгляду клопотання прокурором було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Згідно з вимогами ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч.2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

З матеріалів клопотання вбачається, що 16.08.2016р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Стороною обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин про неможливість завершення досудового розслідування у вказаний вище термін, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій. Тому згідно з постановою заступника прокурора Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців - до 06.02.2017р.

Щодо покликання захисника ОСОБА_7 про недоведеність обґрунтованості пред`явленої підозри, то суд належним чином обґрунтував свою позицію, покликаючись на положення п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно з якими термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.20161 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України, термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому обґрунтована підозра вимагає лише наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин.

Слідчий суддя в ухвалі належним чином обґрунтував свою позицію про те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, які в судовому засіданні надані слідчим для ознайомлення, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. В обґрунтування своєї позиції слідчий суддя покликався на рішення Європейського суду з прав людини по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994), згідно якого суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів, клопотання слідчого відповідає вказаним вимогам, а ухвалу слідчого судді постановлено із дотриманням вимог ст.199 КПК України, якими передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі, які викрадені з будинку подружжя ОСОБА_9 ; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею при вирішенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, його репутацію та відсутність згідно з ст.89 КК України судимості.

Разом з тим, слід врахувати, що ОСОБА_8 вчинив у відповідності до ст.12 КК України особливо тяжкий злочин, який є злочином проти життя і здоров,я особи.

Крім того, органам досудового розслідування призначено експертизу слідів пострілу, дактилоскопічні експертизи, трасологічні експертизи, проведення яких доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ при МВС України, призначено вибухо-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського НДЕКЦ при МВС України, а також необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема допитати свідків, додатково допитати підозрюваних, встановити та притягнути до відповідальності всіх учасників кримінального правопорушення, завершити всі слідчі дії, долучити висновки експертиз, необхідно повідомити кінцеві підозри, скласти обвинувальний акт та реєстр у кримінальному провадженні, перекласти ряд процесуальних документів на грузинську мову, надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваним їх захисникам, що потребує додаткового часу.

У рішенні Марченко проти України Європейського суду з прав людини вказано, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Однак стороною обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим 03.10.2016р. постановою заступника прокурора Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 06.02.2017р.

Вказані обставини виключають можливість обрання запобіжного заходу у виді застави.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При викладених обставинах підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та обрання більш м,якого запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2016 року про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4