Код суду 233 Справа № 233/6144/13-к
Вирок
Іменем України
15 липня 2016 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого -
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого: 12 липня 1998 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ст.ст.102,46-1 КК України до 1 року позбавлення волі із штрафом у розмірі 170грн. та відстрочкою виконання покарання на 1 рік; 18 серпня 2000 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ст.ст.114, ч.3ст.206, 42,43 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 7 травня 2002 року військовим судом Донецького гарнізону за ч.2ст.140, ст.42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 28 листопада 2007 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3ст.185,ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 14 березня 2013 року Торезьким міським судом Донецької області за ч.2ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13 березня 2012 року, працюючого обробником ветсанбраку ДП «Ветсанзавод» м.Костянтинівка, проживає по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-
29 червня 2013 року, о 20 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 перебував біля будинку №228 по вул.Шевченко м.Костянтинівка Донецької області разом із своєю знайомою ОСОБА_6 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де разом вживали спиртні напої. Під час розмови ОСОБА_6 поскаржилася ОСОБА_5 на свого співмешканця ОСОБА_9 . ОСОБА_5 вирішив переговорити з ОСОБА_9 з цього приводу, після чого він разом з ОСОБА_6 пішли у будинок АДРЕСА_2 , де у той час знаходився ОСОБА_9
29 червня 2013 року, о 22 годині 00 годин, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в залі будинку №267 по вул.Першотравнева м.Костянтинівка Донецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , утримуючи правою рукою колюче-ріжучий предмет, що знаходився при ньому, не встановлений під час проведення досудового розслідування, наніс ним один удар у грудну клітину ліворуч ОСОБА_9 , заподіявши останньому колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пошкодженням перикарда і серця, гідрогематоракс, гематоракс, кардіогенний шок І-ІІст., що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав та пояснив суду, що 29 червня 2013 року він йшов по вул.Ленінградській м.Костянтинівка та зустрів раніше йому знайому ОСОБА_6 , яка була разом з незнайомим йому ОСОБА_8 . У ОСОБА_6 на шиї та ногах були синці і на його питання вона розповіла, що її побив співмешканець ОСОБА_9 , з яким попросила його розібратись. На його гроші ОСОБА_6 придбала самогон і вони прийшли за місцем проживання ОСОБА_7 , де вчотирьох вживали спиртні напої, а потім через город, що межує з городом домоволодіння ОСОБА_6 , вони з останньою пішли у будинок, в якому вона проживала з ОСОБА_9 . Знаходячись у будинку, він говорив ОСОБА_9 , що недобре так поводитись з ОСОБА_6 та попередив останнього про недопущення побиття ОСОБА_6 у майбутньому. Після цього вони утрьох вжили спиртні напої і він вийшов на вулицю палити. Повернувшись у будинок він побачив, що ОСОБА_6 стоїть з якоюсь залізкою, а ОСОБА_9 сидить у кріслі та тримається за бік. ОСОБА_6 йому сказала, що ОСОБА_9 накинувся на неї, а вона з серванту взяла цю залізяку та вдарила його. Далі, вони знову втрьох вжили спиртні напої, ОСОБА_6 залила ОСОБА_9 рану зеленкою, а він заліпив скетчем, при цьому ОСОБА_9 відмовлявся, щоб йому викликали швидку допомогу. Далі, ОСОБА_6 забрала у ОСОБА_9 мобільний телефон і вони удвох повернулись до двору домоволодіння ОСОБА_7 , де випили спиртного. Потім вони з ОСОБА_6 повернулись до ОСОБА_9 , переконались, що він не потребує допомоги, та прийшли до нього за місцем проживання, де ще вжили спиртного. По дорозі до нього ОСОБА_6 поверталась додому, де за його порадою позбавилася знаряддя злочину, який вона скоїла. Вранці він та ОСОБА_6 прийшли до ОСОБА_10 , де ОСОБА_6 переодягла шорти та футболку. Потім вони прийшли до ОСОБА_9 , який разом з батьком ОСОБА_6 вживав спиртні напої, і вони до них приєднались. У ОСОБА_9 з рани пішла кров, і він знову пропонував викликати швидку допомогу, але той відмовився. Після цього він пішов за місцем свого проживання, а 2 липня 2013 року його затримали працівники міліції, звинувативши у злочині, який він не скоював. За його переконанням , як потерпілий ОСОБА_9 , так і свідок ОСОБА_6 , оговорили його, маючи на меті уникнення останньою кримінальної відповідальності за спричинення ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винність у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.5,а.с.28), при проведенні слідчого експерименту (протокол від 24 липня 2013 року) показував, що 29 червня 2013 року, приблизно о 22-23 годині, він спав у спальні свого будинку, де його розбудив ОСОБА_5 та вдарив рукою у щелепу. Вони перейшли до зали, де він сів у крісло. У цей момент у кімнату увійшла ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 вдарив його кулаком у груди, питаючи, навіщо він вдарив ОСОБА_6 . На це він сказав ОСОБА_5 , що вони самі з цим розберуться, а останній, який тримав у правій руці ніж, вдарив його цим ножем зверху вниз у область грудної клітини зліва. При цьому одну руку ОСОБА_5 він утримував, а другою рукою відштовхував його від себе, а той, вдаривши не сильно, потім вдавлював ніж у грудну клітину. ОСОБА_6 закричала та відштовхнула ОСОБА_5 , але той, підставив йому ніж до горла, та погрожував зарізати, якщо він буде ображати ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 залила йому в рану перекіс водню та зробила перев`язування (т.2,а.с.166-171).
Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що 29 червня 2013 року, приблизно о 14 годині, разом із своїм співмешканцем ОСОБА_9 та батьком, ОСОБА_11 , знаходились за місцем проживання у будинку АДРЕСА_2 . Ввечері вона пішла через город до своєї сусідки ОСОБА_7 , яка проживає по АДРЕСА_3 , де разом із останньою та її співмешканцем ОСОБА_8 вживали спиртні напої. Потім вона з ОСОБА_8 пішла за цигарками, та зустріла малознайомого їй ОСОБА_5 , якій був однокласником її брата. Той був у стані алкогольного сп`яніння та запропонував вжити самогон, який він купив. Вони утрьох прийшли у двір до ОСОБА_7 , де вживали спиртні напої, і під час розмови вона поскаржилася на те, що її побив співмешканець ОСОБА_9 , про що свідчили синці на нозі та тілі. На це ОСОБА_5 сказав, що піде поговорити із ОСОБА_9 та через город пішов у її дім. Десь через 10 хвилин вона пішла вслід за ОСОБА_5 . Коли вона увійшла до зали, то побачила, що ОСОБА_9 сидів у кріслі, а ОСОБА_5 стоїть над ним, тримаючи у руці ніж без ручки у виді заготівки довжиною близько 20см., який був приставлений до грудної клітини ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_9 казав ОСОБА_5 , що той вже бив його та що йому ще потрібно від нього. ОСОБА_9 був у шортах, можливо була надіта майка, і при цьому крові вона не бачила, але був на тілі поріз у районі серця. Ребром своєї кісті вона вибила ніж з руки ОСОБА_5 який впав на піл біля кресла. ЇЇ батько під час усіх цих подій спав у другій кімнаті. Від виклику швидкої допомоги ОСОБА_12 відмовився, вона обробила рану, перев`язала його, та пішла у двір до ОСОБА_7 . Тут знаходився ОСОБА_5 , який на її питання у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_11 сказав, що там подряпина і нічого з ОСОБА_9 не станеться. В подальшому вони з ОСОБА_5 прийшли у квартиру по АДРЕСА_4 , де у прихожій він поклав ніж.
Аналогічні покази свідок ОСОБА_6 давала під час проведення слідчого експерименту від 1 липня 2013 року (т.2,а.с.45-52), які вона підтвердила у судовому засіданні, та які є послідовними, та співпадають з наведеними вище показами потерпілого ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_7 пояснила у судовому засіданні, що 29 червня 2013 року вона, її співмешканець ОСОБА_11 , її сусідка ОСОБА_6 та раніше незнайомий їй ОСОБА_5 , знаходячись за столом у дворі її домоволодіння, вживали спиртні напої. Під час розмови ОСОБА_6 поскаржилась, що її побив співмешканець ОСОБА_9 , та показала синець на нозі. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішли за місцем проживання останньої, а коли десь через 30 хвилин повернулись, то ОСОБА_5 казав, що нічого йому ( ОСОБА_9 ) не буде, буде жити.
Ці покази співпадають з показами свідка ОСОБА_6 в частині коментарів ОСОБА_5 після спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, та свідчать про те, що саме він спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що працює фельдшером швидкої допомоги, та знаходилась у складі бригади, яка доставила потерпілого ОСОБА_9 у травмпункт. З приводу поранення той повідомив, що на нього напали невідомі, швидку допомогу викликала мати потерпілого через добу після спричинення поранення.
Такі висловлювання ОСОБА_9 щодо особи, яка спричинила йому тілесні ушкодження, наведені свідком ОСОБА_13 , а також поведінка самого потерпілого ОСОБА_9 після спричинення йому тілесних ушкоджень, коли він відмовлявся від надання йому медичної допомоги, пояснюються показами свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_9 боявся ОСОБА_5 , який погрожував йому розправою у подальшому, а також показами свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що рану на тілі свого сина ОСОБА_9 побачила наступного дня, тобто 30 червня 2013 року. Вона наполягла на госпіталізації сина, який по дорозі у лікарню сказав їй, що його підрізав ОСОБА_5 , який прийшов у дім разом із ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_10 розповіла їй, що перед тим, як затримали її сина ОСОБА_5 , той 30 червня 2013 року разом із ОСОБА_6 приходили до неї і у ОСОБА_6 одяг був у крові. ОСОБА_6 переодягнулась у «лосини» з лампасами, залишивши у неї шорти, що були у крові.
Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що в один із днів влітку 2013 року, приблизно о 10 годині, до неї додому прийшов ОСОБА_5 з незнайомою їй ОСОБА_6 . Вони вживали спиртні напої і ОСОБА_6 дякувала ОСОБА_5 за те, що якщо б не він, то вона б вбила. ОСОБА_6 попросила у неї речі, щоб переодягнутись, оскільки її футболка та шорти були забруднені землею та плямами червоного кольору. Вона дала ОСОБА_6 чисту футболку, а шорти та залишила свої. В подальшому вона віддала матері ОСОБА_5 футболку, яку залишила у неї ОСОБА_6 .
Покази свідка ОСОБА_10 в частині подяки ОСОБА_6 . ОСОБА_5 також підтверджують, що саме останній, а не ОСОБА_6 , спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 .
Наведені вище пояснення потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 є послідовними, узгоджуються між собою і підтверджуються іншими дослідженими судом доказами.
Так, відповідно до протоколу огляду від 1 липня 2013 року, за місцем проживання матері потерпілого ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_5 , були вилучені шорти, належні її сину ОСОБА_9 (т.2,а.с.8-10).
Згідно протоколу огляду місця події від 1 липня 2013 року, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_6 , у житловому будинку по АДРЕСА_2 , на вішалці у коридорі були виявлені та вилучені речі, належні ОСОБА_6 : шорти жіночі білого кольору з нашаруванням бруду сіро-коричневого кольору, слідів, схожих на кров, не виявлено; рожева футболка, біля коміру якої є плями буро-коричневого кольору. У залі знаходиться крісло, вкрите покривалом темно-зеленого кольору, у центральній частині якого є нашарування речовини буро-червоного кольору у вигляді краплин площею 12,5см.х2,5см.; на поверхні лівої бильці крісла є нашарування речовини червоного кольору у вигляді краплин площею 4см.х12см. (т.2,а.с.13-39), що підтверджує покази свідка ОСОБА_6 про вилучений у неї одяг, в якому вона була одягнута під час скоєння злочину ОСОБА_5 , а також покази потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_6 про місце знаходження ОСОБА_9 під час спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
З огляду на вказаний протокол огляду місця події та наведені вище покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , суд вважає ці покази недостовірними та не приймає до уваги, оскільки вони суперечать друг другу в частині конкретного предмету одягу, тим більш, що у свідка ОСОБА_6 під час огляду були вилучені речі, в яких вона була одягнута під час скоєння злочину ОСОБА_5 , у тому числі забруднена, а не чиста футболка, в яку вона начебто передяглась відповідно до показів свідка ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу огляду від 1 липня 2013 року був оглянутий двір та жилий будинок по АДРЕСА_3 , де 29 червня 2013 року ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розпивали спиртні напої (т.2, а.с.54-63).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 2 липня 2013 року свідок ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_5 як особу, з якою вона разом 29 червня 2013 року вживала спиртні напої за адресою: АДРЕСА_3 (т..2, а.с.70-73).
Відповідно до протоколу огляду від 9 липня 2013 року у слідчій кімнаті ІТТ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області у ОСОБА_5 була вилучена сорочка (т.2, а.с.96-97).
За висновком судово-медичної експертизи №34 від 1 серпня 2013 року у ОСОБА_9 малося колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пошкодженням перикарда і серця, гідрогематоракс, гематоракс, кардіогенний шок І-ІІ ст. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії колюче-ріжучого предмету і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Також в історії хвороби описана рана по передньо-підмишечній лінії зліва 0,2х0,2см глибиною до 2-3мм, але не описані морфологічні ознаки рани. Свідчити про механізм утворення не представляється можливим. Дане ушкодження можна віднести до категорії легких тілесних ушкоджень. Обидві рани могли утворитися від нанесення не менш ніж 2-х дій, рана, проникаюча в плевральну порожнину з пошкодженням перикарда і серця, нанесена колюче-ріжучим предметом. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ймовірніше міг знаходитися у вертикальному положенні тіла у просторі і був обернений передньою поверхнею тіла відносно нападаючого. Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг здійснювати самостійні дії тривалий проміжок часу. У наданій історії хвороби не зазначені розміри рани, проникаючої у плевральну порожнину, довжина і направлення раньового каналу, отже судити про розміри травмуючого предмету не представляється можливим. На підставі дослідження протоколу слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_6 і даних фототаблиць, експерт вважає, що свідок достовірно зазначає розташування проникаючого поранення. Удари, що нанесені кулаком у грудну клітину, могли не відобразитися на тілі потерпілого. На підставі дослідження протоколу слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_9 і даних фототаблиць, експерт вважає, що потерпілий не вірно зазначає місце спричинення колото-різаного поранення. Інші удари, що нанесені ОСОБА_17 в обличчя і грудну клітину, могли не відобразитися на тілі (т.2, а.с.178-180).
Згідно висновку судової медичної експертиз №34/61 від 20 серпня 2013 року можливо припустити, що тілесне ушкодження могло утворитись при обставинах, на які посилається ОСОБА_9 : « ОСОБА_5 наніс удар ножем у груди, а конкретно під ліву грудину у область серця» (т.2,а.с.195).
Вказані висновки судових медичних експертиз підтверджують покази потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_6 про знаряддя злочину, характер та локалізацію спричиненого ОСОБА_5 тілесного ушкодження.
Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2899 від 30 липня 2013 року у двох змивах на шортах ОСОБА_9 , на футболці ОСОБА_6 знайдена кров людини , що містить антиген Н, яка могла належати потерпілому ОСОБА_9 , присутність крові ОСОБА_5 можлива у вигляді домішки. Даних за присутність крові ОСОБА_6 не отримано. В плямах на покривалі знайдена кров людини, яка могла походити від ОСОБА_6 , присутність крові ОСОБА_9 та ОСОБА_5 можлива у вигляді домішки (т.2,а.с.129-134), що підтверджує покази свідка ОСОБА_6 про забруднення її одягу кров`ю ОСОБА_9 при наданні останньому медичної допомоги. Суд також вважає встановленим, що кров на покривалі належить потерпілому ОСОБА_9 , та не належить ОСОБА_6 , якій під час описаних подій тілесні ушкодження не спричинялись.
Згідно висновку судової імунологічної експертизи №298 від 29 липня 2013 року у піднігтьовому вмісті з лівої руки потерпілого ОСОБА_9 знайдена кров людини, яка могла належати самому ОСОБА_9 , або можливий домішок крові ОСОБА_6 , якщо остання мала тілесні ушкодження із зовнішньою кровотечею (т.2,а.с.137-140), що, як вказано вище, судом не встановлено.
Відповідно до висновку судової амбулаторної психіатричної експертизи №580 від 31 липня 2013 року, ОСОБА_5 виявляє органічний розлад особистості (в ред. МКБ-9 органічна поразка ЦНС внаслідок ЧМТ (2008 р.), психопатоподібний синдром). В період часу, що відповідає інкримінованому діянню, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В період часу, що відповідає інкримінованому діянню, не знаходився у стані тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 хронічною психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2,а.с. 173-176).
Наведені докази у їх сукупності свідчать про те, що подія злочину мала місце і провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину повністю доведена. Враховуючи спосіб нанесення тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, а саме колото-ріжучий предмет, характер та локалізацію поранення, нанесеного потерпілому, характер взаємовідносин обвинуваченого і потерпілого, а також поведінки обвинуваченого до події злочину, під час скоєння злочину та після скоєння злочину, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 усвідомлював можливість настання тяжких наслідків в результаті вчинення ним протиправних дій та бажав їх настання, тобто мав умисел саме на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, оскільки наніс одне цілеспрямоване поранення у життєво важливу частину тіла. При цьому ОСОБА_5 діяв із умислом на спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до останнього, що виникли внаслідок безпідставного бажання ОСОБА_5 покарати ОСОБА_9 за побиття ОСОБА_6 .
З наведених вище підстав суд не приймає до уваги як докази недоведеності вини ОСОБА_5 протокол обшуку від 10 липня 2013 року, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_6 нічого не виявлено та не вилучено (т.2,а.с.98-102), а також покази свідка ОСОБА_18 в судовому засіданні в той частині, що ОСОБА_5 не мав доступу до її квартири, оскільки з моменту вчинення злочину до дня проведення обшуку пройшов значний період часу, і сам по собі факт відсутності у вказаному місці знаряддя злочину, про що вказувала свідок ОСОБА_6 , не може спростовувати доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, висвітлення обставин справи у вигідному для себе світлі, розцінюється судом як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1ст.121 КК України, оскільки від умисно заподіяв ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше був неодноразово судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем роботи характеризується позитивно; має низку захворювань.
Як обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд враховує вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Цивільній позов по справі не заявлений, питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ч.9ст.100 КПК України.
З ОСОБА_5 у дохід держави слід стягнути судові витрати в розмірі 293грн.40коп., які складають витрати по проведенню судової дактилоскопічної експертизи.
Оскільки покарання ОСОБА_5 за цим вироком належить відбувати реально, суд, задля попередження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільне продовжити щодо нього міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_5 з 2 липня 2013 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України термін перебування ОСОБА_5 під вартою з 2 липня 2013 року по 15 липня 2016 року зарахувати у строк відбуття покарання в виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в Артемівській УВП УДПтС України в Донецькій області.
Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави судові витрати в розмірі 293 (двісті дев`яносто три) гривні 40 копійок, які складають витрати по проведенню судової дактилоскопічної експертизи.
Речові докази: шорти жіночі білого кольору, рожева футболка, належні ОСОБА_6 ; шорти ОСОБА_9 ; змиви речовини червоно-бурого кольору; 11 ножів; покривало; зрізи нігтів ОСОБА_9 ; зразки крові ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області, - знищити; сорочку та шорти, належні ОСОБА_5 , які зберігаються там же, - повернути ОСОБА_5 ; сліди пальців рук на слідокопіювальній стрічці, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя