У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001735 за касаційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено:
- за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців;
- за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.
Стягнуто солідарно із засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 5 518 грн. 82 коп.
Вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03 листопада 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінено.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
З резолютивної частини вироку виключено рішення про знищення ножа довжиною 163 мм із пластиковою рукояткою з маркуванням «Glock» на руків`ї та ножнах, який постановлено повернути ОСОБА_7 .
В решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, у групі з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та особою, яка перебуває у розшуку, за обставин, наведених у вироку, близько 22 год. 30 хв. 07 серпня 2014 року в будівлі Управління СБ України в Закарпатській області на вул. Довженка 3 у м. Ужгороді, грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи нецензурну лайку, з особливою зухвалістю вимагали від чергового УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_12 вчинити певні дії, після повторної відмови вони продовжили свої хуліганські дії, чинили опір ОСОБА_12 , як працівникові правоохоронного органу. При цьому ОСОБА_10 вихопив у працівника СБУ ОСОБА_13 спецзасіб ПР-70, почав нею розмахувати, після чого повернув ОСОБА_13 .
Приблизно о 22 год. 45 хв., коли до адміністративної будівлі прибули працівники ППС Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та особа, яка перебуває у розшуку, вийшли з будівлі і, підійшовши до службового автомобіля «ВАЗ-21214», де перебували інспектори ППС ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , протиправно зажадали від останніх вийти з автомобіля і скласти зброю. Після їх відмови, ОСОБА_7 спробував відібрати у ОСОБА_8 мобільний телефон, а ОСОБА_10 продовжив протиправно вимагати від ОСОБА_14 скласти вогнепальну зброю та з цією метою наблизився до останнього, який, попередивши про застосування табельної зброї, здійснив один постріл у повітря, після чого ОСОБА_7 умисно здійснив п`ять пострілів з вогнепального пістолету марки «Glоск 17 СЕN4 «Аustria», 9/19» у бік ОСОБА_14 , спричинивши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Крім того, ОСОБА_7 при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю пістолет «Glоск 17 СЕN4 «Аustria» та 23 патрони до нього марки «LUGER» калібру 9 мм, які в подальшому, без передбаченого законом дозволу зберігав в автомобілі марки «Субару-Легасі» реєстраційний номер НОМЕР_1 та носив при собі з метою вчинення протиправних дій.
Також ОСОБА_7 при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав 45 патронів, які є боєприпасами, спортивно-мисливськими калібру 5,6 мм та автоматичну вогнепальну нарізну зброю самозарядний мисливський карабін «Вулкан С» калібру 7,628х39 мм, серійний № НОМЕР_2 , виробництва «ООО СОБР» (Україна), який є переробленою вогнепальною нарізною зброєю і повністю втратив призначення мисливської зброї та набув ознак автоматичної стрільби чергами, як з розкладеним, так і з складеним прикладом, яку було вилучено 08 серпня 2014 року під час проведення обшуку в приміщенні буд. АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 , де останній без передбаченого законом дозволу їх зберігав.
У касаційних скаргах прокурор та потерпілий ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушують питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначають, що апеляційним судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано, що дії останнього були спрямовані на заподіяння шкоди здоров`ю працівнику правоохоронних органів, злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, а у батьків засудженого є й інші утримувачі, також ухвала апеляційного суду є недостатньо мотивованою.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового апеляційного розгляду. Зазначає, що суд не конкретизував в чому виразилося грубе порушення громадського порядку, не встановлено кому саме ОСОБА_7 чинив опір та чому його дії на відміну від інших слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 296 КК України, апеляційний суд не розглянув клопотання про дослідження доказів, що були залишені поза увагою місцевим судом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційні скарги прокурора та потерпілого та заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, думку засудженого та захисника, які підтримали скаргу останнього та заперечували проти задоволення касаційних скарг прокурора та потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги прокурора та потерпілого підлягають повному задоволенню, а касаційна скарга захисника частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 419 КПК України в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожен із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд апеляційної інстанції при розгляді даного провадження не дотримався цих вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із вироком місцевого суду, зокрема, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_15 подали апеляційні скарги в інтересах засудженого ОСОБА_7 , в яких порушували питання про зміну вироку та виправдання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України, а захисник ОСОБА_15 просив виправдати ще й за ч. 2 ст. 345 КК України.
При цьому захисники зазначали, зокрема, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на припущеннях, судом не взято до уваги, що наведені ним обставини суперечать показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , не зазначено в чому виразилися грубе порушення ОСОБА_7 громадського порядку та особлива зухвалость, не вирішено клопотання сторони захисту про визнання окремих доказів недопустимими, а захисник ОСОБА_15 також зазначив, що судом не взято до уваги, що потерпілий був поранений внаслідок рикошету кулі і ОСОБА_7 не мав наміру заподіювати йому тілесні ушкодження.
Проте як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд не виклав всіх доводів захисників, наведених в апеляційних скаргах, та, задовольняючи скарги частково, лише в частині призначеного покарання, не зазначив підстав, із яких їх визнано необґрунтованими в іншій частині. Апеляційний суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та не розкрив суті зібраних у провадженні доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляцій та не розглянув доводи захисників про відсутність належних та допустимих доказів.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_15 і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім того, апеляційний суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не врахував думки потерпілих, а також конкретні обставини справи, що злочини вчинено в стані алкогольного сп`яніння. Це призвело до безпідставного застосування ст. 75 КК України.
За таких обставин ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 412, п. 2 ч. 1 ст. 413, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для її скасування.
При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити доводи, на які посилаються учасники процесу, і постановити законне і обґрунтоване рішення. При цьому, якщо суд дійде висновку про доведеність вини засудженого у вчиненні злочинів, за які його притягнуто до кримінальної відповідальності, то звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, та потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3