Справа № 299/104/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001284 від 28.10.2015 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки село Тросник Виноградівського району Закарпатської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, пенсіонерку, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року скасувати та постановити ухвалу про призначення кримінального №0001284 від 28.10.2015 року до судового розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що висновки суду є безпідставними, зробленими в порушення вимог ст. ст. 291, 314 КПК України. Суд першої інстанції вийшов за межі статей 314-317 КПК України, тобто за межі підготовчого судового засідання, вдавшись до оцінки формулювання обвинувачення, а саме того, що в ньому міститься виклад обставин щодо заподіяння обвинуваченою потерпілій легких тілесних ушкоджень, фактично провів допит потерпілої ОСОБА_8 та прийшов до передчасного висновку про правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення. Щодо не встановлення в обвинувальному акті розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то таким її і не завдано, а завдано матеріальної шкоди потерпілій, яка пов`язана із витратами на лікування, на відшкодування якої, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56, ст. 128 КПК України вона має права шляхом пред`явлення цивільного позову до початку судового розгляду. Також судом зроблено передчасний висновок про не роз`яснення прокурором права потерпілої на пред`явлення цивільного позову, так як в рамках підготовчого судового засідання прокурором не надавались суду матеріали кримінального провадження, згідно яких вищевказане право потерпілій роз`яснено належним чином під час проведення допиту потерпілої, про що свідчить її особистий підпис на пам`ятці про права та обов`язки потерпілого. Посилається на те, що в обвинувальному акті відсутні порушення вимог ст. 291 КПК України, а отже відсутні законні підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001284 від 28.10.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернуто прокурору Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури для усунення протягом розумного строку недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема в порушення п. п. 5, 7 ч. 2 т. 291 КПК України в обвинувальному акті: формулювання обвинувачення, в частині викладу обставин щодо заподіяння обвинуваченою потерпілій від ударів сумкою в ділянку голови легких тілесних пошкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та легких тілесних пошкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, не містить правову кваліфікацію дій обвинуваченої, з посиланням на положення статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; при викладенні правової кваліфікації дії обвинуваченої та формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України упущено таку ознаку об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, зазначену у диспозиції ч. 1 ст. 122 КК України, як «але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину»; не міститься розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та міститься вказівка про те, що з огляду на характер шкоди, вік потерпілої їй підлягає роз`ясненню порядок відшкодування шкоди.

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскаржуваної ухвали, доводів, викладених в апеляційній скарзі, була заслухана прокурор ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Ці вимоги кримінального процесуального закону щодо обвинувального акту відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України не були виконані в повній мірі слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_6 , затверджуючи цей обвинувальний акт, також не звернув уваги на те, що складений слідчим обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, в обвинувальному викладено фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими: умисне легке тілесне ушкодження та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, які мають самостійну кримінально правову кваліфікацію, відповідно за ч. 1 та ч. 2 ст. 125 КК України.

Але обвинувальний акт не містить посилання на ці положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Частиною 1 статті 122 КК України встановлена відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Обвинувальний акт не містить посилання на положення закону України про кримінальну відповідальність щодо кваліфікації дій обвинуваченої за такими ознаками як «але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину», що також є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність в цій частині обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, є правильними.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки слідчим в обвинувальному акті зазначено про те, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено та шкоди кримінальним провадженням не завдано.

Але ці помилкові висновки суду є такими, що не впливають на правильність прийнятого рішення про повернення обвинувального акту, а тому не є підставами для зміни чи скасування ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції встановив невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прийняте рішення про повернення обвинувального акту прокурору відповідає вимогам ч. 3 ст. 314 КПК України, а тому є правильним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду є необґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001284 від 28.10.2015 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернуто прокурору Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури для усунення недоліків, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанцій набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3