Ухвала
іменем україни
14 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Сухумі Республіки Абхазія, громадянина України, такого, що не має постійного місця проживання на території України, раніше судимого:

17.06.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджено:
за ч.1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч.4 ст.187 КК України на 11 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 11 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Вака Хашурського району Республіки Грузія, громадянина України, зареєстрованого та такого, що проживає в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч.1 ст.263 КК України на 4 років позбавлення волі,

виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

Вирішено по справі питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнано винними у злочинах, вчинених за таких обставин.

ОСОБА_7 , в листопаді 2014 року, перебуваючи в м. Харкові, діючи умисно, з корисливих мотивів, вирішив скоїти розбійний напад з метою заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він вступив у злочинну змову з двома невстановленими особами, матеріали кримінальної справи відносно яких виділені в окреме провадження, яким запропонував вчинити розбійний напад на ОСОБА_10 , для заволодіння грошовими коштами останнього, та отримав згоду вказаних осіб. З метою скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 , у листопаді 2014 року, за невстановлених під час досудового слідства обставин придбав пістолет «ПМ», калібру 9 мм., який є вогнепальною зброєю, а також набої до нього, для використання їх під час розбійного нападу. Щоб не бути впізнаними потерпілим та можливими очевидцями вчинення злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 та двоє невстановлених осіб придбали маски для маскування обличчя.

25 листопада 2014 р., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з двома невстановленими особами, реалізуючи злочинний намір, спрямований на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, на автомобілі «Ауді А6», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням однієї з невстановлених осіб, прибули до будинку АДРЕСА_2 , де чекали на потерпілого.

25 листопада 2014р. о 15-40 год., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою разом з двома невстановленими особами, побачили, що потерпілий ОСОБА_10 наближається до автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , що знаходився поблизу буд. № 3 по пров. Гвардійців Залізничників, який належить його знайомому ОСОБА_11 .

Реалізуючи злочинний намір ОСОБА_7 , та двоє невстановлених осіб, вдягли на обличчя заздалегідь придбані маски, під`їхали до автомобіля ОСОБА_11 , заблокували вказаний автомобіль, щоб потерпілий та свідок не мали можливості уникнути нападу та виїхати з вказаного місця.

Після чого, ОСОБА_7 та одна невстановлена особа, реалізуючи злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , вийшли зі свого автомобілю та спрямували пістолети в його напрямку та напрямку ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_7 здійснив два постріли у землю, намагаючись таким чином подолати волю потерпілого та свідка до опору. Коли потерпілий та свідок почали тікати, ОСОБА_7 , діючи умисно, здійснив постріл в ліве стегно ОСОБА_10 , чим спричинив тяжке тілесне ушкодження.

Від отриманого поранення потерпілий ОСОБА_10 впав на землю, цієї миті до нього підбіг ОСОБА_7 і відкрито заволодів належною потерпілому сумкою з грошовими коштами в сумі 144050 гривень.

В той же час, одна з невстановлених осіб, з якими ОСОБА_7 прибув для скоєння злочину, очікувала на них за кермом автомобіля «Ауді А6», забезпечуючи доведення єдиного злочинного наміру до кінця.

Після чого ОСОБА_7 , та двоє невстановлених осіб, з місця скоєння злочину втекли на автомобілі, і в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 144050 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 за невстановлених під час досудового слідства обставин, придбав пістолет «ПМ», калібру 9 мм та чотири патрони до нього, які зберігав при собі та використав під час розбійного нападу на ОСОБА_10

25 листопада 2014 року співробітниками міліції в період часу з 19-30 по 19-45 год., проведено огляд місцевості поблизу будинку АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено пістолет «ПМ», який є бойовою нарізною вогнепальною зброєю.

Вказану вогнепальну зброю ОСОБА_7 придбав, зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_9 за невстановлених під час досудового слідства обставин, з метою самозахисту, придбав пістолет «ТТ», калібру 7,62 мм., та набої до нього, який зберігав при собі.

25 листопада 2014 року, співробітниками міліції в період часу з 19-30 по 19-45 год., проведено огляд місцевості поблизу будинку АДРЕСА_3 , в ході якого було виявлено та вилучено пістолет «ТТ» з набоями до нього у кількості 8 штук, який є вогнепальною зброєю. Досліджені 8 патронів є бойовими припасами, призначеними для стрільби з бойової нарізної зброї відповідного калібру. 7 патронів придатні для проведення пострілів, 1 патрон - непридатний.

Вказану вогнепальну зброю та боєприпаси ОСОБА_9 придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 також обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, однак місцевий суд, розглядаючи справу за вказаним обвинуваченнями прийшов до висновку, що наявні по справі докази не доводять вину ОСОБА_9 та виправдав його.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання особам засуджених внаслідок м`якості, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Як підставу для скасування судових рішень вказує, на те що судове слідство не було проведено належним чином внаслідок і суд не взяв до уваги докази які б підтвердили наявність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України. Також зазначає, що призначене засудженим покарання є м`яким з огляду на тяжкість вчинених злочинів, обставинам справи та даним про їх особи. Під час розгляду справи апеляційним судом колегія суддів на вказані порушення, допущені місцевим судом, уваги не звернула.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_9 ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України, як і кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.1 ст. 263 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Щодо доводів прокурора про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, то колегія суддів суду касаційної інстанції вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор, обґрунтовуючи касаційні вимоги, посилається, у тому числі, і на однобічність і неповноту судового розгляду, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410, 411 КПК України, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Крім того відповідно до практики Європейського суду з прав людини

при оцінці доказів суд має керуватись критерієм доведення "поза

розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини") і таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд першої інстанції всебічно повно та об`єктивно дослідивши всі зібрані по цьому епізоду докази у сукупності, дав належну оцінку поясненням самого ОСОБА_9 , який заперечував свою причетність до вчинення даного злочину, показанням засудженого ОСОБА_7 , який заперечував факт присутності ОСОБА_9 під час нападу, поясненням потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які зазначили, що не можуть впізнати будь-кого з нападників, оскільки обличчя останніх були закриті масками, прийшов до обґрунтованого висновку, що слідство не надало достатніх доказів, які б доводили вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_9 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та належним чином мотивував своє рішення у вироку з посиланням на встановлені обставини вчинених злочинів і дані, які характеризують засуджених.

Під час апеляційного розгляду було належним чином перевірено доводи апеляції прокурора, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, і вони не знайшли свого підтвердження. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст.419 КПК України.

На підставінаведеного та керуючись ст.ст. 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 рокущодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3