н/п 1-кс/640/7803/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати бездіяльність старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 , яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна, зобов`язати старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 повернути тимчасово вилучене майно за адресою АДРЕСА_1 згідно опису вилученого майна від 05.10.2016 до протоколу обшуку від 05.10.2016 ОСОБА_4 .
На обґрунтування скарги скаржник зазначає, зокрема, що 05.10.2016 працівниками СУ ГУ НП в Харківській області проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Проведення обшуку здійснено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2016, та, крім, добровільно виданих документів, вилучені оригінали та копії документів, перелік яких, згідно опису вилученого майна від 05.10.2016 до протоколу обшуку від 05.10.2016. Документи, які вилучені працівниками СУ ГУ НП в Харківській області під час обшуку за вказаною адресою, не зазначені в ухвалі слідчого судді від 21.09.2016 про надання дозволу на обшук та не мають жодного відношення до даного кримінального провадження. Вважає, що, оскільки слідчий не звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в межах строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, то таке майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено. Крім того, зазначає, вилучення слідчим документів та речей здійснено з порушенням Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», відповідно до якої, у протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізовані ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. На ім`я старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 направлено клопотання про негайне повернення тимчасово вилученого майна, однак, вказане клопотання слідчим залишено без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
19.10.2016 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якій захисник просить розглядати скаргу без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі (а.с.35).
Приймаючи вказану вище заяву адвоката ОСОБА_3 та враховуючи скорочені строки для розгляду, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу на підставі наданих даних скарги.
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, до суду надала заяву, в якій зазначила, що проти задоволення скарги щодо повернення майна заперечує, просить залишити скаргу без задоволення, у зв`язку з тим, що питання про арешт вказаного майна вирішено слідчим суддею у судовому засіданні, про що винесено ухвалу. Остаточне питання, щодо долі вказаного майна буде вирішено після розгляду апеляцій на ухвалу слідчого судді. Рішення апеляційного суду, яке набере чинності, буде виконано негайно (а.с. 26).
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, тому слідчий суддя розглядає скаргу за відсутності суб`єкта оскарження.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
05.10.2016 на підставі вказаної ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 за адресою: м. Харків, вулиця Ковпака Сидора, будинок 287, проведений обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 05.10.2016 вилучено, зокрема, копії та оригінали документів (а.с. 10-25).
Під час вирішення питання про накладення арешту в судовому засіданні приймав участь, в тому числі, представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 .
За змістом положень ч. 2, ч. 3 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Згідно абзацу 7 ч. 7 ст. 173 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, про що також зазначено в резолютивній частині ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2016.
Таким чином, питання щодо арешту майна, вирішено вказаною ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2016, що не позбавяло адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в разі незгоди з таким рішенням, оскаржити його до апеляційного суду Харківської області в строки та порядок, передбачений нормами КПК України.
З урахуванням викладеного, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав до задоволення скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 303-307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1