Справа № 761/3137/16-к
Провадження № 1-кп/761/559/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 151 001 000 137 89, у якому

гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Попівка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянин України, українець, який у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, директор ТОВ «Каті Сарк Компані», зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я людини за нижчевикладених обставин.

Обвинувачений 17.11.2015 близько 19.40 год. у зв`язку з відвідуванням виставки робіт художника П.Волика перебував у приміщенні музею Тараса Шевченка за адресою м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, б.12. ОСОБА_6 виявив бажання отримати альбом з фотографіями робіт П.Волика, який зберігався у музеї, однак завідувач сектору організації виставок вказаного музею потерпіла ОСОБА_4 заперечила проти цього, вказавши, що альбоми призначені лише для гостей, які відвідують виставку за запрошенням організаторів, до кола яких ОСОБА_6 не входить.

Обвинувачений, будучи обурений висловлюваннями ОСОБА_4 , діючи умисно, вказівним та середнім пальцями правої руки завдав один удар в очі потерпілої, внаслідок цього спричинив ОСОБА_4 травму правого ока контузію І-ІІ ступеня, гематому на повіках, субкон`юнктивальний крововилив, травматичну ерозію рогівки в центрі; закриту травму лівого ока - контузію І-ІІ ступеня, гематому на повіках, субкон`юнктивальний крововилив, травматичну ерозію рогівки в центрі, забійно-рвану рану кон`юнктиви склери.

Дане ушкодження відповідно до висновку судово-медичного експерта ОСОБА_7 від 18.12.2015 № 3287 віднесене до категорії легких тілесних ушкоджень, яке потягло короткочасний розлад здоров`я потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним під час судового розгляду, своєї вини не визнав та пояснив, що тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв. Не заперечував, що 17.11.2015 був присутнім на виставці художника П.Волика у музеї Тараса Шевченка, куди прийшов близько 19-ї години. Індивідуального запрошення на виставку він не отримував, про неї дізнався з повідомлень інформаційних агентств. На вході зустрів ще двох гостей, з якими зайшов до музею. Після інтерв`ю, яке він отримав від ОСОБА_8 .Волика, той дозволив взяти каталог з його роботами. У зв`язку з цим обвинувачений спустився на перший поверх приміщення, де звернувся до працівниці музею з проханням надати каталог художника. Після цього обвинувачений разом з вказаною співробітницею піднялися на другий поверх, де остання запитала у потерпілої дозволу щодо надання ОСОБА_6 вказаного каталогу. ОСОБА_4 перебувала у нетверезому стані, хиталася, почала його ображати нецензурними словами, зазначаючи, що він є «фуршетчиком», тобто прийшов до музею щоб випити та поїсти. Потім ОСОБА_4 з відстані 1, 5 2 метри почала швидко рухатися на нього, активно жестикулювала, розмахуючи руками. Обвинувачений для захисту від її дій простягнув перед собою праву руку, а потерпіла своїм обличчям наштовхнулася на неї. Ударів потерпілій він не завдавав, а лише рукою притримав ОСОБА_4 за обличчя. Після цього потерпіла не падала, перебуваючи у вертикальному положенні, продовжувала словесно ображати обвинуваченого. На його переконання, своїми діями він не міг спричинити ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, якщо ж і спричинив, то лише з метою самооборони. Після описаних подій він спокійно спустився на перший поверх, взяв каталог та пішов з музею. З організаторами даної виставки він не знайомий. Під час відвідування виставки 17.11.2015 алкоголь не вживав, того дня був тверезим. У зв`язку із своєю непричетністю до вказаних подій заперечував проти задоволення цивільного позову.

Крім того, обвинувачений зазначив, що і раніше, коли він відвідував культурні заходи у даному музеї, між ним та потерпілою виникали конфліктні ситуації, однак йому вдавалося уникати їх загострення.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, оскільки вони є суперечливими та нелогічними, спростовуються іншими дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_4 повідомила суду, що їй відомий обвинувачений, який раніше відвідував певні виставки, проте, переважно, потрапляв на їх неофіційну частину фуршет, який відбувається після завершення урочистого відкриття виставки. Фуршет, як правило, проводиться в окремому приміщенні, за участю лише запрошених гостей. Однак, коли фуршет добігає кінця, туди можуть зайти і сторонні особи. Тому працівники музею не загострюють на цьому увагу та не перешкоджають таким відвідувачам пригощатися напоями та закусками.

Крім того потерпіла пояснила, що за вказаних у даному вироку обставинах вона перебувала на своєму робочому місці у музеї Тараса Шевченка, де відбувалося відкриття виставки художника П.Волика. Відкриття відвідують лише запрошені особи, вільне відвідування виставки розпочиналося з наступного дня. Після завершення офіційної частини гостей запросили до суміжної зали на фуршет. Коли фуршет закінчувався і зала була майже порожня, туди зайшов обвинувачений з двома чоловіками. На її думку, ці особи були мало знайомі між собою. ОСОБА_6 не був у числі осіб, яких було персонально запрошено на даний захід. Зазначені особи нетривалий час спілкувалися, пили алкогольні напої, закусювали бутербродами. Оскільки гостей залишалося мало, співробітники повідомили, що музей закривається, тому необхідно звільнити зал. Вона допомогла офіціантам прибрати столи та теж вийшла. У цей час до неї звернулася співробітник музею ОСОБА_9 , поряд з якою знаходився ОСОБА_6 . ОСОБА_9 запитала, чи можна безкоштовно надати обвинуваченому фотоальбом робіт П.Волика. З огляду на те, що вартість вказаного альбому становить 200 грн. і як подарунок він вручається лише запрошеним гостям, вона вимушена була відмовити. ОСОБА_6 направився на вихід, а вона у цей час тихенько сказала ОСОБА_9 , що той є «фуршетчиком». Обвинувачений, почувши це, миттєво розвернувся і розчепіреними пальцями завдав їй удар одночасно в обидва ока. Вона відчула різкий, сильний біль, одразу присіла, оскільки від болю не могла стояти. Згодом, коли змогла отямитися та розплющити очі, побачила на своїх долонях кров, яка йшла з очей. Її колеги викликали швидку медичну допомогу. Очевидцями вказаного були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

На стаціонарному лікуванні перебувала три дні, а з 20 листопада по 14 грудня 2015 року лікувалася амбулаторно. Витрати на лікування оплачувала сама.

Щодо покарання обвинуваченого ОСОБА_4 покладалася на рішення суду, однак просила задовольнити цивільний позов, оскільки хотіла б відшкодувати понесені нею збитки.

Показання потерпілої як в цілому, так і в окремих деталях підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Зокрема, свідок ОСОБА_9 повідомила, що вона 17.11.2015 заступила на чергування у музеї Т.Шевченка, співробітником якого вона є. Після 18-ї години до неї звернувся обвинувачений, який хотів ознайомитися з альбомом художника П.Волика, а потім попросив подарувати йому цей альбом, посилаючись на отриманий від ОСОБА_4 дозвіл. Піддавши сумніву слова обвинуваченого, свідок разом з ним піднялася на другий поверх, де запитала у потерпілої про можливість подарувати вказану книгу ОСОБА_6 . ОСОБА_4 відповіла відмовою, оскільки ці альбоми призначались лише для обмеженого кола запрошених на відкриття виставки гостей. Свідок взяла від обвинуваченого книгу. ОСОБА_4 дуже тихо сказала їй, що ОСОБА_6 є «фуршетчик» Останній зі словами «ах ти коза !!!» двома розчепіреними пальцями правої руки ударив в очі потерпілій. ОСОБА_4 схопилася за обличчя та почала падати, свідок її підхопила, не давши вдаритися головою об підлогу. З її лівого ока почала текти кров. Обвинувачений тим часом вибіг на вулицю, прихопивши альбом П.Волика.

ОСОБА_10 , будучи допитаною в якості свідка, повідомила суду, що підприємство ТОВ «Софія А», у якому вона працює заступником директора, було організатором виставки робіт П.Волика. Відкриття виставки вже завершилося, коли до музею прийшов ОСОБА_6 зі своїми знайомими. Вони одразу підійшли до столу та стали вживати міцні алкогольні напої горілку та коньяк. На час приходу обвинуваченого ОСОБА_8 .Волика у музеї вже не було. Оскільки до закриття залишалося близько 10 хв., свідок запропонувала ОСОБА_6 та іншим залишити музей. Тоді обвинувачений без будь-якого приводу повідомив, що ненавидить одну людину, вказавши при цьому на ОСОБА_4 , та готовий її вбити, однак не дозволить собі це зробити тому, що є офіцером. Свідок провела відвідувачів до виходу та пішла у своїх справах. Повернувшись на прохання працівників музею, вона побачила ОСОБА_4 , яка плакала кров`ю. Зі слів присутніх, їй стало відомо, що вдарив потерпілу ОСОБА_6 і це пов`язано з її відмовою подарувати йому альбом П.Волика та тим, що вона назвала обвинуваченого «фуршетчиком». Як організатор виставки, вона стверджує, що вказаний альбом не призначався для подарунків, його можна було придбати за 200 грн.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що події 17.11.2015 відбувалися в залі, який закріплений за нею. Приблизно о 18.30 год., після завершення заходу вона почула крик та побачила, що ОСОБА_4 стоїть навколішках, а ОСОБА_9 тримає її під руки. Руки ОСОБА_4 тримала притиснутими до обличчя. Коли разом з ОСОБА_9 вони посадили потерпілу на стілець, свідок побачила, що крізь руки потерпілої проступає кров. Як були завдані ОСОБА_4 тілесні ушкодження вона не бачила, зі слів ОСОБА_9 їй відомо, що ударив потерпілу ОСОБА_6 .

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_12 показала, що вона працює гардеробницею у музеї Т.Шевченка. Ввечері 17.11.2015, після 18-ї години, коли закінчилося відкриття виставки П.Волика та гардероб був порожній, до музею зайшов ОСОБА_6 з двома чоловіками. На її зауваження, що захід вже завершився, той не відреагував. Через деякий час чоловіки, що були разом з обвинуваченим, з музею пішли. Згодом до столу, на якому лежали альбоми, підбіг ОСОБА_6 , схопив один альбом, відповівши на заперечення свідка, що йому дозволили. Після цього ОСОБА_12 піднялася до зали та побачила, що ОСОБА_4 стоїть на колінах, з її очей тече кров. Поряд з нею перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Працівники музею викликали поліцію, швидку, яка і забрала потерпілу. Свідок стверджує, що ОСОБА_6 перебував у музеї на протязі 10-15 хв.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується протоколом впізнання від 15.01.2016, під час проведення вказаної слідчої дії потерпіла ОСОБА_4 вказала на обвинуваченого, як на особу, яка 17.11.2015 завдала їй тілесних ушкоджень. (а.с.58-60)

Свідок ОСОБА_9 під час впізнання також вказала на ОСОБА_6 , який 17.11.2015 спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 (а.с.76-78)

Відповідно до листа Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 01.12.2015 № 2342/5 17.11.2015 о 20.03 год. був зафіксований виклик та здійснений виїзд бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.67)

Згідно з висновком судово-медичного експерта Київського міського клінічного бюро СМЕ ОСОБА_7 від 18.12.2015 № 3287 ОСОБА_4 спричинені травма правого ока контузія І-ІІ ступеня, гематома на повіках, субкон`юнктивальний крововилив, травматична ерозія рогівки в центрі; закрита травма лівого ока - контузія І-ІІ ступеня, гематома на повіках, субкон`юнктивальний крововилив, травматична ерозія рогівки в центрі, забійно-рвана рана кон`юнктиви склери. Зазначені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані ушкодження утворились від травматичних дій тупими предметами, не виключено, що вони спричинені до 20.03 год. 17.11.2015. (а.с.69-74)

Суд, досліджуючи характер тілесних ушкоджень потерпілої, звертає увагу, що її ліве око має більш серйозне ушкодження, оскільки додатково має забійну рану кон`юнктиви склери, що може бути наслідком його травмування середнім пальцем, який є довшим за вказівний палець людини. Дана обставина підтверджує показання потерпілої та вищезазначених свідків про механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого не спростовується показаннями допитаних судом свідків сторони захисту.

Так, свідок ОСОБА_13 показав, що він не бачився з ОСОБА_6 на виставці П.Волика, однак припустив наявність конфлікту між потерпілою та обвинуваченим, який виник кількома місяцями раніше, коли ОСОБА_4 чинила ОСОБА_6 перешкоди на виставці китайських художників. Хоча категорично стверджувати, що саме ОСОБА_4 чинила вказані дії, свідок не може.

Свідок захисту ОСОБА_14 повідомив, що бачив як ОСОБА_6 на виставці брав інтерв`ю у П.Волика. Що сталося між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідку невідомо, однак він стверджує, що останній був на офіційній частині виставки та не прийшов задля випивки та закуски.

Оцінка безпосередньо досліджених судом доказів у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 раніше не засуджувався, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд також враховує обставини скоєння злочину, а саме те, що дії обвинуваченого носили цілеспрямований характер, об`єктом його посягання було здоров`я саме ОСОБА_4 , до якої він відчував неприязнь та, використавши нікчемний привід, завдав шкоди саме їй.

Судом також приймається до уваги безпідставність агресивних дій обвинуваченого щодо потерпілої за відсутності значимого приводу для конфлікту.

Суд також враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, об`єктом злочинного посягання якого є здоров`я людини та яке статтею 12 КК України віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості.

У судовому засіданні 23.09.2016 обвинувачений визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням останній матеріальної та моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала факт примирення з обвинуваченим, підтвердила компенсування їй завданих збитків, погодилася із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Прокурор вважав за можливе вирішити позитивно клопотання обвинуваченого.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, у разі її примирення з потерпілим та відшкодування завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Наведене вище підтверджене матеріалами кримінального провадження, інкриміноване обвинуваченому правопорушення до корупційних злочинів не віднесено.

Сукупність вказаних обставин приводить суд до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що також має наслідком залишення цивільного позову потерпілої без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.125, ст. 44, 46 КК України, ст. 288 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.125 КК України.

Кримінальне провадження № 120 151 001 000 137 89 за ч.2 ст.125 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1