Провадження № 11-кп/792/499/16
Справа № 681/506/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

операторів відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши в режимі відеоконференції, з приміщення Шепетівської виправної колонії №98 в с.Климентовичі Шепетівського району у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 25 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000090, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, раніше судимого:

-17 листопада 2014 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю два роки згідно ст. 75 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання в виді п`яти років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2014 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді шести років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_10 утримується під вартою з 23 травня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 294,62 грн.

Речовий доказ мотоцикл «ІЖ-Планета4», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафмайданчику в Полонському РВ УМВС України в Хмельницькій області, відповідно до ст. 100 КПК України, повернуто потерпілому ОСОБА_11 .

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 11 серпня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задоволено частково.

Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року щодо ОСОБА_10 змінено.

Перекваліфікувано дії ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 289 КК України на ч.2 ст. 190 КК України та призначено йому за ч.2 ст.190 КК України покарання в виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_10 покарання в виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2016 року ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_10 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

За вироком суду І інстанції ОСОБА_10 , в період звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинення кримінальних правопорушень проти власності і незаконне заволодіння транспортними засобами, навчався в Понінківському професійному ліцеї Полонського району Хмельницької області і проживав в кімнаті гуртожитку спільно з учнем цього ж ліцею ОСОБА_11 , знав, що в користуванні та володінні останнього є мотоцикл «ІЖ-Планета4», вирішив заволодіти ним.

З цією метою 20 грудня 2014 року близько 18 год., у кімнаті гуртожитку, використовуючи дружні відносини з ОСОБА_11 , шляхом обману та зловживання довірою під приводом поїздки до магазину для придбання продуктів харчування, попросив останнього надати йому для цього мотоцикл та ключі, на що той, виходячи із довіри до ОСОБА_10 та в помилковій впевненості в добросовісності його дій, погодився.

Реалізовуючи заздалегідь задуманий умисел, діючи умисно, повторно, протиправно біля гуртожитку Понінківського професійного ліцею, розташованого по вул. Півнюка, вилучив мотоцикл «ІЖ-Планета4», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого являвся ОСОБА_12 та перебував у правомірному користуванні і володінні потерпілого ОСОБА_11 , яким незаконно заволодів та розпорядився ним на власний розсуд, внаслідок чого завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 2171 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_10 , як видно з її змісту, просить вирок суду щодо нього змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 289 КК України на ч.1 ст.190 КК України. Вважає, що суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним в провадженні доказам, з яких видно, що потерпілий надав йому добровільно мотоцикл, що виключає настання кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, показання потерпілого слід оцінити критично, зважаючи, що той їх змінював, як вважає апелянт, під тиском слідства, внаслідок чого його дії були неправильно кваліфіковані.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених в ній, а також просив призначити йому за ч. 1 ст. 190 КК України більш м`яке покарання, його захисника, пояснення прокурора, який вважає вирок законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає до задоволення.

Ч. 1 ст. 404 КПК України установлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_10 у незаконному заволодінні мотоциклом, яким правомірно користувався потерпілий ОСОБА_11 за наведених у вироку обставин ґрунтується на доказах, безпосередньо досліджених у судовому засіданні.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у незаконному заволодінні мотоциклом, що знаходився у користуванні та володінні потерпілого ОСОБА_11 , визнав частково та показав, що мотоцикл взяв за згодою та дозволу потерпілого та наміру заволодіння ним у нього не було.

Перебуваючи біля магазину, від брата по мобільному телефону отримав повідомлення, що захворіла бабуся і її госпіталізували в лікарню, тому вирішив поїхати в с. Хролін Шепетівського району щоб її відвідати.

Через відсутність зарядки в батареї мобільного телефону про ці свої дії потерпілого не повідомив, а повернути мотоцикл через брак пального та коштів на його придбання не мав можливості.

Обвинувачений також стверджував, що в період перебування мотоцикла у його користуванні він двічі давав його на ремонт своєму знайомому, а той на цей період надавав йому скутер.

Вважає, що заволодів мотоциклом шляхом обману потерпілого і його дії слід кваліфікувати як шахрайство.

Потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що в його користуванні та володінні знаходиться мотоцикл «ІЖ-Планета 4», 1987 року випуску, який був придбаний у ОСОБА_12

20 грудня 2014 року близько 18 год., знаходячись у кімнаті гуртожитку Понінківського ліцею, у якій проживав сумісно з ОСОБА_10 , останній попросив надати йому мотоцикл для поїдки до магазину, щоб придбати продукти харчування.

Поскільки з ним перебував у певних відносинах та виходячи з довіри до нього і впевненості в добросовісності його дій, погодився надати йому мотоцикл та ключі від нього з умовою, що той поверне його в проміжок часу не пізніше як через 15-20 хвилин. Однак, протягом цього часу ОСОБА_10 мотоцикл і ключі не повернув та місце його перебування не було відоме, на зв`язок через мобільний телефон не виходив, тому зрозумів, що він заволодів його мотоциклом.

Лише через декілька днів по телефону зі слів його сестри йому стало відомо, що вилучений ОСОБА_10 мотоцикл знаходиться за місцем його проживання. При розмові з ОСОБА_10 той повідомив, що поверне транспортний засіб та при цьому на місце зустрічі не з`явився, тому звернувся з заявою в органи міліції.

Після того неодноразово звертався як до ОСОБА_10 , так і до його близьких родичів (сестри, брата) про повернення мотоцикла, але його звернення були марними.

Лише на початку березня 2015 року мотоцикл був виявлений та вилучений працівниками міліції у знайомого ОСОБА_10 , якого з його слів останній обміняв на його скутер. Істотних пошкоджень мотоцикл не зазнав, тому претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпілий також показав, що напередодні заволодіння мотоциклом, ОСОБА_10 просив продати йому мотоцикл, але через відсутність у нього достатніх коштів, відмовився.

Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що вона, перебуваючи в кімнаті гуртожитку Понінківського професійного ліцею, в якій проживали потерпілий та обвинувачений, в її присутності ОСОБА_10 просив ОСОБА_11 надати йому мотоцикл для поїздки до магазину щоб придбати продукти харчування. ОСОБА_11 погодився, передав йому ключі та запропонував повернути мотоцикл через 15-20 хвилин, на що той запевнив виконати цю вимогу.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що в грудні 2014 року поцікавився у ОСОБА_10 де він взяв мотоцикл та чи не бажає продати його, на що він погодився та повідомив, що купив його за 2300 грн. Пізніше дійшли згоди про обмін мотоцикла на скутер.

Того ж дня ОСОБА_14 повідомив свого брата ОСОБА_15 , який мав у власності скутер, про домовленість з ОСОБА_10 і ввечері здійснили обмін.

Через тиждень ОСОБА_15 стало відомо, що мотоцикл, який обміняв у ОСОБА_10 , крадений, тому повернув його останньому і забрав скутер.

Аналогічні показання в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що в січні 2015 року до нього звернувся ОСОБА_18 та запропонував обмінятись мотоциклом, який з його слів нещодавно придбав за 2300 грн., на скутер. Після здійснення обміну відремонтував мотоцикл та понад місяць користувався ним, а 02 березня 2015 року добровільно видав працівникам міліції переданий йому ОСОБА_10 мотоцикл «ІЖ Планета» в обмін на належний ОСОБА_17 скутер.

За даними протоколу від 26 березня 2015 року при огляді мотоцикла «ІЖ Планета 4», який був виданий ОСОБА_17 , були виявлені пошкодження лакофарбового покриття, сліди відновлення деталей кузова, підтікання оливи та пального, пошкоджені матеріали сидіння (а.с. 86).

За висновком автотоварознавчої експертизи від 16 березня 2015 року та доданих до нього матеріалів, ринкова вартість мотоцикла «ІЖ Планета 4» випуску 1987 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого значиться ОСОБА_12 та який перебував у користуванні і володінні ОСОБА_11 , становить 2171 грн (а.с. 82-85).

З приводу наведених вище доказів, щодо їх змісту та викладених обставин, ОСОБА_10 будь-яких застережень відносно їх достовірності не висловлював.

Усім наведеним доказам у їх сукупності суд першої інстанції дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 289 КК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння мотоциклом потерпілого шляхом шахрайства, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

П. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що «незаконне заволодіння транспортними засобами (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз».

Тобто з цього роз`яснення вбачається, що спосіб заволодіння транспортним засобом може бути будь-яким і іншої кваліфікації, зокрема, як в даному випадку, за ст. 190 КК України, не потребує.

Окрім того, колегія суддів враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_10 не лише заволодів, а ще й більше, ніж через 3 місяці розпорядився мотоциклом потерпілого.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням даних про його особу і на думку колегії суддів є достатнім та справедливим.

Не вбачаючи підстав для зміни вироку, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426, 532 ч. 2 КК України, колегія суддів,-
постановила:
Вирок Полонського районного суду від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_10 , який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2