Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/1718/16-к
Провадження № 1-кп/490/367/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, одруженим, має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здобув середню освіту, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є засудженим вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2016 року до 2 місяців арешту

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :
З 18 березня 2014 року /з набранням чинності Указу виконуючого обов`язки Президента України № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" на Україні настав особливий період.

3 березня 2015 року ОСОБА_4 був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією на особливий період.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19 квітня 2015 року № 105 він був зарахований до списків особового складу цієї частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 2-го розрахунку 1-го гаубичного артилерійського взводу 4-ої артилерійської батареї 2-го гаубичного артилерійського дивізіону цієї військової частини.

Проте, 6 жовтня 2015 року ОСОБА_4 , маючи на меті ухилення від військової служби, покинув місце проходження служби та був відсутній до 11 лютого 2016 року.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 3 статті 408 КК України як самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби (дезертирство). вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
3 серпня 2016 року обвинувачений та прокурор за участі захисника уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального порушення та сторони погодились на призначення ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 408 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.
Сторони домовились також про звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з встановленням іспитового строку в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 та 4 статті 76 КК України.
Судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, а також наслідки укладання угоди, які обвинуваченому зрозумілі.
Усвідомивши наслідки укладання угоди та свої права у суді, обвинувачений на затвердженні угоди у суді наполягав; підстави вважати, що укладення угоди сторонами не є добровільним, в суду відсутні.
Судом також встановлено, що розумні підстави для сумнівів у тому, що ОСОБА_4 вчинював діяння, із приводу якого укладена угода, є відсутніми.
До того ж, викладені сторонами умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є належною, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Вони також не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.
Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.
Відповідно до частини 1 статті 475 КПК України за такого суд має ухвалити вирок, яким затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України обвинуваченому слід призначити покарання за сукупністю цього злочину та злочину, за який він був засуджений вироком Миколаївського районного суду миколаївської області від 19 лютого 2016 року.
Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 3 серпня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю цього злочину та злочину, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2016 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:
1.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2.повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3.періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =

03.08.2016