УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 від 29.07.2016 про відмову у визнанні потерпілою, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась до суду зі скаргою на дії прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 , постановою якого від 29.07.2016 відмовлено у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 02927.

Обгрунтовуючи доводи скарги, заявник зазначає, що в провадженні слідчого Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 27.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162, ч.4 ст.190 та ст.356 КК України.

Вказує про те, що у липні 2016 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві було задоволене клопотання про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні. Незважаючи на рішення слідчого процесуальний керівник прокурор ОСОБА_6 29.07.2016 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілою.

Зазначену постанову вважає незаконною та такою що підлягає скасуванню з огляду на те, що за наслідками вчинення злочину їй була спричинена матеріальна шкода, втрачено житло квартира АДРЕСА_1 .

У судовому засідання заявник та її представник адвокат ОСОБА_7 підтримали в вимоги та доводи з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 , постанова якого оскаржується, до суду не з`явився, втім, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до вимог ч. 3 ст.306 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та дослідивши додані заявником матеріали, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту листа від 15.06.2016 (а.с.5) слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_8 клопотання ОСОБА_3 задоволене, її визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 02927 від 14.04.2016.

Постановою від 29.07.2016 прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 , розглянувши матеріали досудового розслідування № 120 141 001 000 02927 від 27.03.2016 за ч.1 ст.162, ч.4 ст.190, ст.356 КК України, відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілої.

Аналізуючи зміст вказаною постанови, приходжу до висновку, що остання не відповідає критеріям, визначеним у ст.110 КПК України з підстав її необґрунтованості та відсутності мотивів для прийняття рішення, а тому лише за даними ознаками підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 вищеозначеної статті передбачено право слідчого або прокурор за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява повідомлення про кримінальне правопорушення, або заява про залучення до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 було прийнято рішення про визнання її потерпілою, що підтверджується даними, які містяться у листі від 15.06.2016 (а.с. 5).

Незважаючи на прийняте рішення, прокурором повторно розглянуте зазначене звернення та прийняте протилежне за містом рішення про відмову у визнанні потерпілою.

При цьому зміст оскаржуваної постанови не містить підстав, обґрунтування та мотивів для повторного розгляду заяви ОСОБА_3 .

За текстом постанови не зрозуміло в чому була необхідність для такого повторного розгляду, а прокурором, як процесуальним керівником, не вказано на неправильність прийнятого рішення слідчим, не зазначені підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КПК України, зокрема, слідчий, прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, прокурор, як і інші службові особи органів державної влади, має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Крім того, частиною 5 статті 110 КПК визначено, що постанова, як форма процесуального рішення, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Однак, оскаржувана постанова з огляду на вищевказане, не можу вважатися мотивованою, так як наявність цивільно-правових відносин не виключає можливість визнання особи потерпілою.

Інших даних, які б перешкоджали визнанню заявника потерпілою слідчим у постанові не зазначено, а тому, з огляду на невідповідність вимогам ст.110 КПК України оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.2, 9, 55, 110, 303-306 КПК України слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 від 29.07.2016 про відмову у визнанні потерпілою задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 від 29.07.2016 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 120 141 001 000 02927.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10