Справа № 496/164/16-к
Провадження по справі 1-кп/521/840/16

У Х В А Л А
17 жовтня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

в підготовчому судовому засіданні за результатами проведення підготовки до судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19.09.2015 року за № 0001193, -

У С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт надійшов до Малиновського районного суду м. Одеси після визначення підсудності апеляційним судом Одеської області 05 жовтня 2016 року.

Учасники судового провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 в частині формулювання обвинувачення не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Про це ж указав в ухвалі апеляційний суд Одеської області.

Так, пред`явлене особі обвинувачення обов`язково повинно містити викладення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. Ці вимоги кореспондують вимогам закону до повідомлення про підозру (п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України) та до вироку суду (п. 2 ч. 1 ст. 374 КПК України).

Однак, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 не відповідає вказаним вимогам закону.

Так, в обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_6 за певних (вказаних в обвинуваченні) обставин наніс потерпілій декілька ударів ріками і ногами у різні частини тіла потерілої, в результаті чого вона померла на місці.

При цьому в обвинувальному акті не сформульовано:

- по яким саме частинам тіла потерпілої були нанесені удари;

- кількість завданих ударів у конкретні частини тіла потерпілої;

- якого ступеню тяжкості тілесні ушкодження були спричинені потерпілій;

- причинний зв`язок саме між цими тіленими ушкодженнями і смертю потерпілої.

Тобто, стороною обвинувачення взагалі не сформульована об`єктивна сторона як обов`язкова ознака складу злочину умисного вбивства.

Вказівка в обвинувальному акті на те, що в результаті нанесення декілької ударів потерпіла отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть не може замініти обов`язок прокурора сформулювати, якими саме ударами, у які частини тіла спричинені конкретні тілесні ушкодження, і які саме з цих тілесних ушкоджень перебувають в причинному зв`язку зі смертю потерпілої.

В ході судового розгляду обвинувачений має захищатись від уже сформульованого належним чином обвинувачення, а відсутність останнього порушує право обвинуваченого на захист.

Таким чином, стороною обвинувачення порушено законодавчо визначене положення (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України), що обвинувачення має бути індивідуалізоване і містити передбачені законом відомості щодо конкретних злочинних діянь конкретної особи, в даному випадку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, суд зважає на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 затверджений лише підписом прокурора без печатки відповідної прокуратури, що відповідно є неналежним затвердженням.

Суд вважає, що порушення кримінального процесуального закону, допущені стороною обвинувачення при складенні обвинувального акту, є істотними і такими, що тягнуть порушення права ОСОБА_6 на захист від обвинувачення і на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, обвинувальний акт має бути повернутим прокурору за підстав його не відповідності вимогам КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Від прокурора надійшло клопотання про продовження зазначеного заходу.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, і бере до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Також є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення. Крім того, обвинувачений не працює, не зайнятій корисною справою, не має постійного місця мешкання в м. Одесі, обвинувачується у скоєнні злочину у стані алкогольного сп`яніня. Судом взяті до уваги відомості про його вік, стан здоров`я та сімейний стан, які не перешкоджають його утриманню під вартою. Зазначені обставини свідчать про існування ризику ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень в разі зміни запобіжного заходу.

Тому суд дійшов висновку про можливість задовольнити клопотання прокурора і продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 199 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, прокурору Чорноморської (Іллічівської) місцевої прокуратури Одеської області як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів з 15 листопада 2016 року до 13 січня 2017 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3