АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1915/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 642/2947/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 червня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Алпоуд Геокчайського району, Азербайджан, громадянин України, одружений, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимий, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 4000грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 витрати на залучення експертів у сумі 1055грн. 52коп. на користь держави.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 10 червня 2016 року постановлено внести виправлення у зазначений вирок і вважати правильним перший абзац резолютивної частини вироку в наступній редакції: « ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 236 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 4012грн., без позбавлення права керування транспортними засобами».
Як встановив суд, 25.03.2016 близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем Cherry Eastar, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Полтавський шлях м. Харкова зі сторони площі Павлова в напрямку вул. Маршала Конєва. В процесі руху, в районі будинку № 38 по вул. Полтавський шлях, ОСОБА_8 зупинився за трамваєм, водій якого на зупинці «вул. Дмитрівська» виконував посадку та висадку пасажирів. У подальшому, не переконавшись у безпеці, ОСОБА_8 почав рух та став виконувати маневр об`їзду трамваю зліва, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 11.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

- п.11.9 «забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.»

виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який вийшов з салону вищевказаного трамваю та перетинав проїжджу частину, попереду трамваю з права на ліво по ходу руху автомобіля Cherry Eastar під керуванням ОСОБА_8 . Пішоходу ОСОБА_10 внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я, а саме: закритий осколковий перелом діафізов обох кісток лівої гомілки на границі їх середньої та нижньої треті із зсувом.

Порушення вимог п.п.10.1 та 11.9 Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку з подією, та її наслідками і виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем Cherry Eastar , перед початком руху проявив неуважність, і виконуючи маневр об`їзду трамваю зліва, виїхав на трамвайну колію зустрічного напрямку руху та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який вийшов з салону вищевказаного трамваю та перетинав проїжджу частину попереду нього зліва направо по ходу руху ОСОБА_8 , що спричинило вищевказані наслідки.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок від 08 червня 2016 року та ухвалу про виправлення описки у вироку від 10 червня 2016 року у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 236 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 4012 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Прокурор вказує, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначення покарання у виді штрафу у твердій сумі 4000 грн суперечить, на думку прокурора, вимогам ст.53 КК України та висновкам Верховного Суду України у постанові від 01 жовтня 2015 року, відповідно до яких розмір покарання у вигляді штрафу повинен визначатися в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Крім того, прокурор зазначає, що ухвала суду від 10.06.2016р., якою внесено зміни у резолютивну частину вироку та погіршено становище обвинуваченого, є незаконною та підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання у виді штрафу шляхом зменшення його розміру до 235 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3995 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами, а також скасувати ухвалу про виправлення описки у вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на сукупності досліджених судом доказів, фактичні обставини справи, та винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину ніким не оскаржуються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо неправильності застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Санкцією ч.1 ст.185 КК України передбачено покарання, зокрема, у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з вимог ст.53 КК України та роз`яснень Верховного Суду України у пункті 1 постанови Пленуму від 28 травня 2004 року № 9 «Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у зв`язку з набранням чинності Законом України від 22 травня 2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб», якщо норми Закону містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування при призначенні покарання використовується сума у розмірі 17 грн.
Разом з тим, ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 4000 грн., без посилання на кількість неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при тому, що така сума не є кратною 17 грн.

Колегія суддів вважає, що суд, врахувавши тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина віком 7 років, а також обставини, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, повне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, який не має до нього претензій матеріального характеру, відсутність обставин, які обтяжують покарання, - обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, однак сума призначеного штрафу визначена судом невірно, без дотримання викладених вище вимог закону України про кримінальну відповідальність і рекомендацій Пленуму ВСУ.
В ухвалі від 10.06.2016р. суд, посилаючись на ч.1 ст.379 КПК України, виправив допущену у резолютивній частині вироку описку та зазначив про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 236 неоподатковуваних мінімумів доходів, що складає 4012 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Однак судом не враховано, що положеннями ст.379 КПК Українипередбачена можливість виправлення описок та очевидних арифметичних помилок, які в цілому не впливають на суть прийнятого рішення. Між тим, зазначеною ухвалою обвинуваченому фактично призначено більш суворе покарання, що потягло погіршення його становища, а тому ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню.
З урахуванням тяжкості злочину та конкретних обставин його вчинення, наведених даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, а також того, що ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу виконав призначене йому покарання, надавши суду відповідні квитанції про сплату штрафу (а.с.60,61), що позитивно характеризує його посткримінальну поведінку, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу відповідно до вимог ст.65 КК України в межах, установлених у ч.1 ст.286 КК України, у розмірі 235 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду та постановлення нового вироку з призначенням обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 236 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як про це ставить питання прокурор в апеляційній скарзі, оскільки обґрунтованих доводів вимоги щодо погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі не наведено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 235 (ДВОХСОТ ТРИДЦЯТИ П`ЯТИ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3995 (ТРИ ТИСЯЧІ ДЕВ`ЯТСОТ ДЕВ`ЯНОСТО П`ЯТЬ) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами .

В решті вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 10 червня 2016 року, якою внесено виправлення у вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 , скасувати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5