Справа № 333/964/16-к
Провадження № 1-кп/333/208/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005972 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, працює оператором котельні в концерні «Міські теплові мережі», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 наприкінці листопада 2015 року, перебуваючи в будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 викрала ключ до вхідних дверей будинку з метою проникнути до приміщення цього будинку для вчинення крадіжки. 20 грудня 2015 року приблизно о 8-00 год. ОСОБА_10 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів за допомогою раніше викраденого ключа незаконно проникла до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала належне ОСОБА_12 майно: грошові кошти в розмірі 6000 грн., мобільний телефон «LG E400» в корпусі білого кольору, вартістю 500 грн.; мікрохвильову піч «Samsung CE287GNR» в корпусі білого кольору, вартістю 500 грн.; повітряний обігрівач «МРМ MUG-10» в корпусі білого кольору, вартістю 500 грн.; машинку для стрижки «Rowenta TN5100» в корпусі сірого кольору, вартістю 200 грн.; тонометр «Longevita LS-4», вартістю 150 грн.; чоловічу спортивну куртку «Adidas» сірого кольору, вартістю 950 грн.; чоловічу толстовку «Adidas» чорного кольору, вартістю 450 грн.; дві пари чоловічих спортивних брюк «Nike» синього кольору, вартістю 450 грн. кожна, на загальну вартість 900 грн.; полуторний бавовняний комплект постільної білизни білого кольору з малюнком, вартістю 400 грн.; двоспальний бавовняний комплект постільної білизни синього кольору з малюнком, вартістю 450 грн. Після чого, ОСОБА_10 разом з викраденим майном з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши, своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 11000 грн.
Винність ОСОБА_10 в об`ємі, вказаному у вироку, повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Обвинувачена ОСОБА_10 при допиті в судовому засіданні не визнала себе винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Пояснила, що вона протягом року співмешкала с сином потерпілої ОСОБА_13 . Припинивши проживати разом, вона забрала свої речі з будинку потерпілої, але там залишилась її зимова сіро-чорна куртка. Вона неодноразово телефонувала ОСОБА_13 та просила, щоб він пошукав її куртку та віддав, але той казав, що куртки не має. В неї залишився ключ від вхідних дверей будинку потерпілої ще з того часу, як вона проживала разом є ОСОБА_14 . 20 грудня 2015 року вона попросила Критчина ОСОБА_15 , який в той час проживав з її донькою ОСОБА_16 , сходити разом з нею в будинок потерпілої, щоб забрати куртку. Пройшовши до будинку потерпілої, вона відкрила своїм ключем вхідні двері, знайшла свою куртку в шафі, в дальній кімнаті. ОСОБА_15 в цей час сидів на кріслі в залі. Після чого, вона поклала ключ на стіл, закрила вхідні двері, не замикаючи їх, та пішла разом з ОСОБА_15 по своїх справах. В цей же день, ввечері їй зателефонував ОСОБА_13 та сказав, що їх пограбували. Вона запитала в ОСОБА_15 Критчина чи не він це зробив, але той відмовлявся. Вже 04.02.2016 року в лікарні, де вона разом з ОСОБА_15 Критчиним навідувала свою доньку , від ОСОБА_15 вона дізналась, що будинок пограбував саме він. Але він просив її взяти провину на себе, оскільки вона раніше не судима та їй за це буде умовний строк. Тому вона пожаліла свою доньку, яка проживала з ОСОБА_15 в цивільному шлюбі, і в міліції пояснила, що крадіжку скоїла вона. На теперішній час Критчин ОСОБА_15 разом з донькою не проживає, засуджений судом за інший злочин, тому в неї причин оговорювати себе не має.
Потерпіла ОСОБА_12 допитана в суді пояснила, що обвинувачена ОСОБА_10 протягом року до травня 2015 р. проживала як співмешканка з її сином ОСОБА_11 та разом з нею всі вони проживали в б. АДРЕСА_2 . Після припинення відносин ОСОБА_10 забрала свої речі з її будинку та повернула ключі. В листопаді 2015 року вони з сином помітили пропажу золотої обручки, запідозрили ОСОБА_10 у вчиненні цієї крадіжки. Оскільки за два-три тижня до цього ОСОБА_10 залишилась переночувати в їх будинку та мала можливість викрасти запасний ключ, який зберігався в шафі, про що ОСОБА_10 знала. Дійсно, перевіривши наявність запасних ключів з`ясувала, що одного ключа не має. Проте, вони не замінили замки на вхідних дверях. 20 грудня 2015 року вона разом з сином о 6-00 год. пішла на ринок «Анголенко», де вони працюють щодня, окрім понеділка. Про цей графік роботи ОСОБА_10 знала. Повернувшись о 16-00 год. додому вони побачила, що вхідні двері відкриті, в будинку порушений порядок та зникли речі, які перелічені в обвинувальному акті. Після чого вони звернулись до поліції. під час досудового розслідування їй була повернута куртка сина з написом «Adidas», інші речі не повернуті, тому вона пред`явила до обвинуваченої цивільний позов, який підтримує.
Свідок ОСОБА_11 , допитаний в суді, надав показання аналогічні показанням потерпілої.
Свідок ОСОБА_17 повідомив, що він в 2015 році проживав без реєстрації шлюбу з донькою обвинуваченої ОСОБА_10 в грудні 2015 року ОСОБА_10 попросила його допомогти перенести її речі з будинку де вона раніше проживала. Він знав, що раніше ОСОБА_10 проживала в цьому будинку з чоловіком, тому погодився допомогти перенести її речі. Підійшовши до будинку, він залишився чекати ОСОБА_18 на вулиці, а вона зайшла до будинку. Через деякий час вона вийшла з будинку з пакетами, в яких були речі, що саме він не знає. Пізніше ОСОБА_10 подарувала йому чорну чоловічу куртку, яку він носив, а потім видав працівникам поліції. Про те, що ці речі крадені він не знав.
Висновок суду про місце вчинення злочину підтверджується даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 20.12.2015 року, в процесі якого оглядався будинок АДРЕСА_2 та встановлено, що замки на вхідних дверях, вікна без пошкоджень. В будинку порушений порядок, речі розкидані по підлозі, відкриті шухляда на меблях.

04.02.2016 року ОСОБА_17 добровільно видав працівникам поліції куртку зимову чоловічу чорного кольору «Adidas», яка була впізнана потерпілою ОСОБА_12 09.02.2016 року, як та, що була в неї викрадена. Вказані обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_17 , протоколом огляду речей від 04.02.2016 р., протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.02.2016 р.
Також, в цей же день ОСОБА_17 видав працівникам поліції специфікацію до договору 1 та договору 2 №00010212 від 01.01.2016 р., з якої вбачається, що ОСОБА_17 отримав позику в сумі 200 грн. та надав у заклад мобільний телефон «LG 400», що підтверджується протоколом огляду від 04.02.2016 р.
Згідно товарного чеку №254 ПП ОСОБА_19 вартість мобільного телефону «LG E400» складає 500 грн.
Тонометр «Longevita LS-4», був придбаний 12.06.2013 року за 152 грн., що підтверджується гарантійним талоном та фіскальним чеком.
Відповідно до товарного чеку від 05.11.2015 р. повітряний обігрівач «МРМ MUG-10» коштує 500 грн.
Всі докази зібрані та досліджені в судовому засіданні суд вважає належними, достовірними та допустимими. Ці докази, як в сукупності, так і окремо повністю доводять провину ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України. Оцінюючи показання обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що крадіжки вона не вчиняла, суд вважає їх неправдивими та такими, що надані з метою уникнути відповідальності. Показання обвинуваченої про те, що ключ від вхідних дверей будинку потерпілої зберігався в неї з часу, коли вона проживала разом з ОСОБА_11 в цьому будинку, спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_20 , які поясняла, що ключів у ОСОБА_10 після травня 2015 року не було, запасний ключ зник в листопаді, після того, як ОСОБА_10 була в гостях. Також, суд вважає нелогічними показання ОСОБА_10 про те, що вона зберігала ключ від вхідних дверей протягом шести місяців, а 20.12.2015 року залишила його на столі в будинку, оскільки він був їй не потрібний та пішла не зачинивши вхідні двері. Сам факт приходу ОСОБА_10 до будинку в момент відсутності господарів будинку, відкриття вхідних дверей ключем без їх згоди, а також запрошення сторонньої особи (Критчина) піти з нею, свідчить про наявність умислу у ОСОБА_10 на таємне викрадення чужого майна.
Аналіз зібраних та досліджених доказів свідчить про те, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникнення у житло.
При призначенні покарання обвинуваченій, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_10 кримінальне правопорушення є тяжким злочином. ОСОБА_10 раніше не судима, не знаходиться на обліку у лікаря психіатра, нарколога, працює.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання з іспитовим строком.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 15000 грн. ОСОБА_12 посилається на те, що ОСОБА_10 викрала належні їй речі: гроші в сумі 6000 грн., мікрохвилюву піч вартістю 3040 грн., вимірювач артеріального тиску вартістю 330 грн., машинку для стрижки волосся вартістю 400 грн., куртку чоловічу весняну вартістю 450 грн., брюки чоловічі вартістю 450 грн., брюки чоловічі теплі, вартістю 480 грн.; два комплекти постільної білизни на суму 850 грн., мобільний телефон LG, вартістю 500 грн., обручку золоту вартістю 2000 грн., тепло вентилятор вартістю 500 грн.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

Вимоги позову про стягнення вартості золотої обручки в сумі 2000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вина ОСОБА_10 у викрадені цього майна в судовому засіданні не доведена, вона не обвинувачувалась у викраденні цього майна. Згідно ч.1 ст. 337КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Тому у суду не має правових підстав в цьому судовому розгляді визначати винних у викраденні іншого майна потерпілої.

Також, суд не погоджується із визначенням вартості викраденого майна в позові щодо мікрохвильової печі, машинки для стрижки та тонометру, оскільки вказані в позові суми не підтверджені належними доказами тому є необґрунтованими. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 10050 грн., в решті позову відмовити.

Судових витрат не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_10 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного призначеного покарання, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 10050 (десять тисяч п`ятдесят) грн., в решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуюча: ОСОБА_1