У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2016 року смт. Близнюки

Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0000081 від 29 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, про арешт майна,-

встановив :
До Близнюківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, про накладення арешту на врожай соняшника, що вирощується на земельній ділянці кадастровий номер № :01:000:0318, площею 50 га, державної форми власності, розташованої за межами населених пунктів на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки.

Забезпечення організації збору та зберігання врожаю арештованого соняшника просить покласти на орган досудового розслідування Близнюківського відділення поліції Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області, а контроль за кількістю та якістю арештованого врожаю соняшника на управління агропромислового розвитку Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 29.06.2016 прокурором внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику).
Досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання рішення господарського суду Харківської області від 15 вересня 2015 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2015 року актом прийому-передачі від 03.06.2016 року фермерське господарство «Ніка-2011» передало, а держава в особі Головного управління Держземагентства Харківської області прийняла земельну ділянку площею 50,0000 га (кадастровий номер :01:000:0318), що розташована на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. На момент складання акту прийому-передачі земельна ділянка знаходилась у задовільному стані та придатна для подальшого її використання за цільовим призначенням.

Відповідно до інформаційної довідки від 17.08.2016 за № 66016910 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на вищевказану земельну ділянку кадастровий номер якої :01:000:0318 відсутні.

Згідно інформаційної довідки від 17.08.2016 № 66017467 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ФГ «Ніка-2011» встановлено, що будь-яке нерухоме майно, у тому числі і вищевказана земельна ділянка у власності, користуванні, іпотеці, обтяженні у ФГ «Ніка-2011» не перебуває.

Згідно з протоколом огляду місця події від 10 серпня 2016 року вищевказана земельна ділянка площею близько 50 га засіяна сільськогосподарською культурою «Соняшником», який було здійснено в 2016 році, про що свідчить наявність видимого міжряддя, яке не могло б утворитись в результаті залишку минулого врожаю.

В клопотанні зазначено, що згідно з ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав , яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства земельна ділянка самовільно використовується шляхом засівання їх насінням соняшника, чим спричинено державі матеріальну шкоду.
Так, на думку сторони обвинувачення має місце факт самовільного використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 50 га, яка засіяна соняшником.
На даний час особа, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення органом досудового розслідування не встановлена.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є, зокрема, доказом вчинення злочину.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні (ст. 2 КПК України), досягнення дієвості кримінального провадження, недопущення знищення, заволодіння сільськогосподарськими культурами, забезпечення подальшого повернення державі збитків шляхом вжиття відповідних заходів цивільно-правового характеру (цивільного позову у кримінальному провадженні), виникла необхідність у накладенні арешту на сільськогосподарські культури, які засіяні на самовільно захоплених земельних ділянках, а також, збереження речових доказів даного кримінального правопорушення (злочину), які знаходяться на земельній ділянці :01:000:0318 необхідно накласти арешт.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання та просили його задовольнити, слідчий суддя, вважає, що немає підстав для арешту вищезазначеного майна, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Так, у судовому засідання, слідчим суддею з`ясовано, що всупереч п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України в матеріалах клопотання про арешт майна відсутня наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;
- в супереч ч. 2 ст. 171 КПК України прокурором не зазначено перелік і види майна, що належить арештувати;
- не додано документів, які підтверджують конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
- до клопотання додані копії документів та інших матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, але додані документи не підлягають дослідженню, як докази викладених аргументів, бо мають не відповідну якість виготовлення (а.с.14,26), а також їх обсяг не є достатнім для підтверджень обстави, викладених у клопотанні.
У відповідність ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Так, санкція ч. 1 ст. 197-1 КК України передбачає покарання лише у виді штрафу або арешту на певний строк і не передбачає покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, а також спеціальної конфіскації.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Всупереч цьому в матеріалах клопотання відсутній обґрунтований розмір цивільного позову у кримінальному провадженні, обґрунтований розмір неправомірної вигоди або матеріальної шкоди.
До того ж, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співрозмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. А вартість майна, яке зазначене в клопотанні слідчого, фактично не з`ясовано.
Також, слідчій суддя, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України враховує наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Так, майно на яке за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором необхідно накласти арешт, а саме: сільськогосподарські культури (врожай 2016 року) на земельній ділянці на території Бурбулатіської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер :01:000:0318 площею 50 га, що засіяна соняшником, має ваду псуватися та врожай повинен бути зібраний у відповідний термін із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки.
Таким чином, з огляду на викладене слідчий та прокурор не довели необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 132, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на врожай соняшника, що вирощується на земельній ділянці кадастровий номер № :01:000:0318, площею 50 га, державної форми власності, що розташована за межами населених пунктів на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, шляхом встановлення заборони будь-яким фізичним чи юридичним особам псувати, знищувати, а також здійснювати збір врожаю із застосуванням спеціальної сільськогосподарської техніки - відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1