Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________12.05.2016
Справа № 490/1084/16-к
н/п 1-кп/490/344/2016
У Х В А Л А
12 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши під час судового розгляду клопотання прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, одруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 21 листопада 2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/4 частини майна;

- 24 липня 2014 року тим же судом за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;

- 24 квітня 2015 року тим же судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою від 18.03.2016 Центрального районного суду м. Миколаєва до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 14 травня 2016 року.

10 травня 2015 року прокурор ОСОБА_3 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із клопотанням про продовження вказаного строку на два місяця, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що станом на теперішній час ризики, для запобігання яких судом застосовано запобіжний захід не зникли і не зменшилися та інший запобіжний захід, менш суворий ніж тримання під вартою, не зможе їм запобігти.

Вислухавши пояснення і думку обвинуваченого ОСОБА_7 та думку захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, і просили змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає клопотання прокурора таким, що не підлягає задоволенню, а клопотання сторони захисту таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як слідує з ухвали суду від 18.03.2016, було запобігання його спробам переховуватися від суду. Станом на момент застосування цього запобіжного заходу ризик переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_5 був надзвичайно високим, враховуючи випадки неявки обвинуваченого у судові засідання за викликом суду, а тому суд дійшов висновку про неможливість запобігти цьому ризику шляхом застосування іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою.

З моменту застосування вказаного запобіжного заходу минуло майже два місяці, протягом яких обвинувачений ОСОБА_5 утримувався під вартою. В судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що усвідомив наслідки своєї неналежної процесуальної поведінки і запевнив суд, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він буде з`являтися за першою вимогою до суду. Крім цього, обвинувачений заявив, що станом на теперішній час значно погіршився стан здоров`я його бабусі та співмешканки і йому необхідно перебувати поряд з ними.

Суд вважає, що за таких обставин ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду значно зменшився, оскільки є достатні підстави вважати, що перебуваючи під вартою обвинувачений усвідомив наслідки ухилення від суду, а тому суд вважає, що й такий запобіжний захід як домашній арешт із забороною залишати місце проживання щодоби у період часу з 00 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. та з 19 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв. з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 7, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, цілком здатний запобігти вказаному вище ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 331 КПК України, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою від 18.03.2016 Центрального районного суду м. Миколаєва - змінити на домашній арешт на строк до 09 липня 2016 року включно із забороною щодоби у період часу з 00 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. та з 19 год. 00 хв. до 24 год. 00 хв. залишати місце його проживання - квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку із застосуванням вказаного запобіжного заходу, на строк його дії, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до помічника судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_8 кожного понеділка, середи і п`ятниці у період часу з 09 годині 00 хвилин до 10 години 00 хвилин;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- за наявності здати до відповідного органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до порядку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_5 - негайно у залі суду звільнити з-під варти, відібравши в нього зобов`язання прослідувати до визначеного в ухвалі місця проживання.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: