Справа № 128/3408/15-к
ВИРОК
Іменем України
01 червня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000615, пообвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильки, Бориспілького району Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм вантажного автомобіля ТОВ «ЕКО ВІН», одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2015 року близько 21:30 год. ОСОБА_5 , знаходячись в с. Агрономічне, Вінницького району Вінницької області біля магазину «Продукти», що розташований по вул. Мічуріна, 14, в ході сварки з ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на спричинення йому фізичного болю та тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс два удари ліктем правої руки в обличчя останньому. Відповідно до висновку експерта № 912 від 12.08.2015 року, тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_4 у вигляді двох забійних ран в лобній ділянці, забійної рани в правій надбрівній ділянці з переходом на поверхню повіку ділянки внутрішнього кута правого ока, забійної рани на верхній повіці правого ока, які могли утворитись від дії тупого твердого предмету та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладних в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється. Просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що дійсно все відбувалося так, як зазначено в обвинувальному акті. Вчиненням злочину йому було завдано майнову та моральну шкоду, яку б він хотів, щоб обвинувачений йому відшкодував, але він цивільний позов не заявляв. Хоче, щоб обвинуваченого покарали за скоєне.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, і дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, невідшкодування ним завданої потерпілому шкоди.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, невідшкодування завданої шкоди потерпілому, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо міри покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.

Відносно обвинуваченого досудовим розслідуванням запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати та речові докази відсутні.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1