Справа № 314/3791/16-к
Провадження № 1-кп/314/155/2016
ВИРОК
іменем України
05.09.2016 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_1 ,

- за участю: прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлянське Василівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, інваліда 1 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2015 року близько 16.00 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи при собі водійського посвідчення на право керуванням транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем ЗАЗ СЕНС державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 275 км. + 800 метрів автодороги "Харків-Сімферополь" в с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області в напрямку м. Симферополь, зі швидкістю 120 кілометрів на годину, не вибрав безпечну швидкість руху в умовах дорожньої обстановки, змінив напрямок руху автомобіля вправо, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого остання отримала тілесне ушкодження у вигляді закритої сочетанної тупої травми голови, тулуба і кінцівок, ускладнене розвитком небезпечного для життя стану травматичного шоку 3 ступені, і яке , згідно висновку судово-медичної експертизи № 20 від 14.03.2016 року кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.
Своїми діями водій ОСОБА_6 , згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 19/16 від 29.01.2016 року, порушив вимоги пп. 10.1, 12.1, 12.2, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху України:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Невідповідність дій водія автомобіля ЗАЗ СЕНС державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимогам пп. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Висновком вищезазначеної судової автотехнічної експертизи встановлено, що водій автомобіля ЗАЗ СЕНС державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути виїзду за межі проїжджої частини з подальшим наїздом на пішохода ОСОБА_7 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, він повністю визнає свою вину, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що, дійсно, 11 грудня 2015 року він, перебуваючи в гостях в с. Сергіївка Вільнянського району Запорізької області, вживав алкоголь. В цілому протягом дня випив близько 1 літру горілки. Потім приблизно о 16.00 годині сів за кермо автомобіля ЗАЗ СЕНС, державний номер НОМЕР_2 , який належіть його матері ОСОБА_8 , та виїхав додому. Рухався в напрямку м. Запоріжжя по трасі Харків-Сімферополь. В дорозі він включив піч, і останнє, що смутно пам`ятає, як під`їхав до с. Михайлівка. А потім, як пояснив обвинувачений, він вважає, що напевно заснув за кермом ( як від вжитого алкоголю, та і від теплого повітря в машині). Прийшов до тями вже 19 грудня 2015 року в Запорізькій обласній лікарні. Дізнався, що допустив наїзд на жінку, після цього 8 днів перебував у комі, має чисельні тілесні ушкодження. Зараз йому встановлено 1 групу інвалідності. Як саме він наїхав на потерпілу не пам`ятає, проте повністю погоджується з обставинами дорожньо-транспортної пригоди, які зазначені в обвинувальному акті. Зараз щиро розкаюється, жалкує про скоєне, запевняє суд, що має намір відшкодувати потерпілій завдані збитки. При цьому в ході судового розгляду в добровільному порядку вже сплатив їй 20 000грн.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в с. Михайлівка Вільнянського району, а працює в м. Запоріжжя. 11 грудня 2015 року близько 16.00 години вона разом з чоловіком їхали на роботу, і вийшли на трасу Харків Сімферополь, де знаходиться «стихійна» зупинка маршрутки. Вони зупинились на достатній відстані від дороги, приблизно в 10 метрах. Раптово вона відчула різкий удар в область таза зліва, після чого втратила свідомість, і що відбувалось далі - не пам`ятає. Опритомнила тільки наступного дня в лікарні, у неї були чисельні тілесні ушкодження, дізналась, що на неї наїхав автомобіль. Тривалий час лікувалась від наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла, пояснила, що має намір звернутись з позовними вимогами до ОСОБА_6 пізніше - в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством України. При цьому підтвердила, що обвинувачений вже відшкодував їй добровільно 20 000 грн.

Винуватість ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому злочину також підтверджується дослідженими судом:

- Висновком судової медичної експертизи № 20 від 03.02.2016 року, проведеної експертом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради;

- Висновками судових інженерно - транспортних експертиз № 19/16 від 29.01.2016 року та 55/16 від 05.02.2016 року, проведених експертами Запорізького НДЕКЦ МВС України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням висновків проведених у кримінальному провадженні експертиз, та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, а також часткове добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_7 заподіяної злочином шкоди в розмірі 20 000 грн.

На підставі ст. 67 КК України в якості обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, - суд враховує скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий не був, за місцем проживання характеризується задовільно, на час скоєння злочину був працевлаштований, за місцем роботи характеризується добре, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, з 29.03.2016 року встановлена 1 група інвалідності, потребує стороннього догляду; 20.04.2010 року обвинуваченому було видано посвідчення водія категорії «В», «С» ( серія НОМЕР_3 ).

Оцінюючи ступень суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_6 , наявність обставини, яка обтяжує його покарання, суд дійшов висновку, що обвинувачений потребує покарання у вигляді позбавлення волі. Разом з основним видом покарання суд також вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Проте, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше судимий не був, на час скоєння злочину був працевлаштований, зараз є інвалідом 1 групи, а також враховуючи наявність обставин, які пом`якшують його покарання, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка прохає не позбавляти обвинуваченого волі, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного виду покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого на період іспитового строку обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів в зв`язку з проведенням судових інженерно-транспортних експертиз (а.с. 61, 67).

Захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права управління транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного виду покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю - 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речовий доказ: автомобіль ЗАЗ СЕНС державний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання його власниці ОСОБА_8 ,- залишити останній.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 1473 грн. 12 коп. на залучення експертів у кримінальному провадженні в зв`язку з проведенням судових інженерно-транспортних експертиз.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

05.09.2016