Справа № 487/1247/16-к
Провадження № 1-кп/487/218/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2016 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва обвинувальний акт за кримінальним провадженням №1-кп/487/218/16 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, має середню спеціальну освіту, одружений, не працює, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 26.02.2008 р. засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 2 роки; 23.03.2010 року - Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів, звільнений 09.11.2011 р. з Ковельської ВК Волинської області умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 8 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 29.12.2015 р. засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 396 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, -
10.11.2015 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись на пішохідній алеї в парку «Ліски» м. Миколаєва, побачили раніше не знайомого чоловіка, після чого у них виник корисливий умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Діючи за попередньою змовою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 завдав декілька ударів по обличчю та тулубу потерпілому ОСОБА_7 , від чого останній впав на землю.
Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, відкрито заволоділи майном ОСОБА_7 , а саме:
-гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 4 гривні, перепустка на територію Миколаївобленерго, посвідчення працівника Миколаївобленерго на ім*я ОСОБА_7 , дві банківські картки Приватбанку, одна з яких картка Універсальна на ім*я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , друга на ім*я ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, картка магазину Фокстрот для нарахувань бонусів.
Після чого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 2367,90 грн.
Крім того, 10.11.2015 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись на пішохідній алеї в парку Ліски м. Миколаєва, побачив ОСОБА_8 , після чого у нього виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, підійшов до ОСОБА_8 і завдав йому декілька ударів рукою по голові. Згідно з висновком експерта №2031 від 31.12.2015 року у ОСОБА_8 виявлені пошкодження у вигляді крововиливів очей, струсу головного мозку, які виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги і т. п., можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров*я. Утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що вони дійсно 10.11.2015 року близько 01.30 год. разом з ОСОБА_6 пішли за потерпілим ОСОБА_7 до парку «Ліски» в м. Миколаєві, де він наносив близько 5 ударів по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 взяв випавший з кишені потерпілого телефон і також дістав у нього з кишені гаманець. Телефон був зданий до ломбарду, а отримані кошти в розмірі 750 грн. вони поділили між собою. Разом з потерпілим ОСОБА_7 знаходився потерпілий ОСОБА_8 , якому удари завдавав ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що 10.11.2015 року близько 01.30 год. вони з ОСОБА_5 направилися до парку «Ліски» в м. Миколаєві за потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , щоб побити потерпілого ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 направився до нього, щоб вдарити, але не встиг, тому що він завдав йому удар в обличчя. ОСОБА_8 впав та втратив свідомість. Коли вони побили потерпілого ОСОБА_7 , він побачив на землі мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 , та витягнув у нього з кишені гаманець. Телефон він здав до ломбарду, а гроші в сумі 750 грн. розділив з ОСОБА_5 .
Показання обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Окрім повного визнання своєї вини самими обвинуваченими, їх винність підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами:
-заявою ОСОБА_5 про видачу ним шкіряного гаманця чорного кольору, золотої картки для виплат «Приватбанку» № НОМЕР_2 , пластикової картки «Фокстрот», які вони разом з ОСОБА_6 10.11.2015 р. відкрито викрали у невідомої особи в парку «Ліски» в м. Миколаєві;
-заявою ОСОБА_6 про видачу мобільного телефону «Самсунг Дуос», який він викупив з ломбарду «Скарбниця» 11.11.2015 р.;
-висновком експерта №2031 від 31.12.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_8 виявлені пошкодження у вигляді крововиливів очей, струсу головного мозку, які виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги і т. п., можливо в строк і при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров*я. Утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб (грабіж), ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров*я, а також злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб (грабіж).
Обираючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 125 КК України, ступінь тяжкості вказаних злочинів відповідно до ст. 12 КК України: злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, злочин за ч. 2 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані щодо осіб обвинувачених:
обвинувачений ОСОБА_5 раніше засуджувався за корисливі злочини проти власності, не має постійного місця роботи, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №32 (за участю психолога) від 01.02.2016 р. ОСОБА_5 страждає в теперішній час і страждав в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, емоційно нестійким розладом особистості в стані компенсації. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії і керуватися ними. В тепершній час він може усідомлювати свої дії і керуватися ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, не має постійного місця роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вказані обставини, суд вважає, що виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України без відбування покарання, з випробуванням, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім. При цьому обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає необхідним призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вказаним вироком та вироком Заводського районного судом м. Миколаєва від 29.12.2015 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 396 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік.
Цивільній позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п*яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, зобов`язавши його на підставі ч. 1 п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Заводського районного судом м. Миколаєва від 29.12.2015 р., яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 396 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком на 1 рік, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п*яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, зобов`язавши його на підставі ч. 1 п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1