Справа № 128/4876/15-к
ВИРОК
Іменем України
12 травня 2016 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Київської області, м. Біла Церква, українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, вдови, непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України несудимої;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Вінницької області, Барського району, с. Міжлісся, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого
за ч. 2 ст. 185 КК України, -
24.11.2015 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відносно якого ухвалою суду від 12.05.2016 року кримінальне провадження закрито в зв`язку із смертю обвинуваченого, та ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, переконавшись що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, вчинили крадіжку 40 саджанців яблунь із земельної ділянки, яка знаходиться на території Стрижавської селищної ради, Вінницького району Вінницької області та знаходиться на правах оренди у ОСОБА_7 , директора ТОВ «ВІН-АГРО-ГРУП», якими в подальшому розпорядились на власний розсуд. Згідно довідки № 10 від 24.11.2015 року, вартість однієї одиниці саджанця становить 35 гривень, загальна сума матеріального збитку становить 1400 гривень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнала повністю, пояснивши суду, що 24.11.2015 року, коли вона перебувала разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в неї вдома, при відсутності грошей, у них виник намір піти на поле, яке знаходиться поблизу їхнього будинку та викрасти саджанці яблунь, з метою продажу останніх, а за виручені кошти придбати продукти харчування. Коли вони прийшли на поле, вона стояла, а ОСОБА_6 з ОСОБА_5 виривали маленькі саджанці яблук, складаючи їх в мішок. Згодом, викрадене було вилучене в них вже біля її будинку в смт. Десна та всі саджанці повернуті власнику ОСОБА_7 . Про скоєне вона дуже жалкує та просить суд її суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, давши пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченої ОСОБА_4 , просив також його суворо не карати, не позбавляти волі.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням доказів, характеризуючих їх особи і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особи винних, те, що ОСОБА_4 раніше в силу ст. 89 КК України несудима, обвинувачений ОСОБА_5 раніше несудимий; на обліку в лікарів нарколога та психіатра обвинувачена ОСОБА_4 не перебуває; обвинувачений ОСОБА_5 перебуває в лікаря нарколога на «Д» обліку з 08.06.2014 року, згідно висновку № 223 від 17.12.2015 року амбулаторної судово наркологічної експертизи ОСОБА_5 виявляє ознаки хронічного алкоголізму ІІ-го ступеня, потребує лікування від алкоголізму примусове лікування не протипоказане; посередні характеристики обох обвинувачених за місцем проживання, запевнення обвинувачених у неповторенні подібного.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обох обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд встановив: визнання вини та активне сприяння розкриттю правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обох обвинувачених - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винних дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і їм необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
Саджанці яблук в кількості 40 штук, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у власності останнього.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: