Дата документу Справа № 320/5908/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/461/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.186 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе, Веселівського району, Запорізької області, прожива за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 і ч.4 ст.358, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Терпіння, Мелітопольського району, Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 і ОСОБА_10 засуджено за скоєння ними низки злочинів за наступних обставин.

05.11.2013 року приблизно о 20-00 годині, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Дім меблів», розташованій по проспекту 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_9 знайшов паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , виданий Чернігівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, в якому знаходився ідентифікаційний номер на ім`я ОСОБА_11 .

Після цього 17.11.2013 року в денний час, ОСОБА_9 , маючи умисел на підроблення документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і надає права громадянина України, з метою подальшого його використання для посвідчення своєї особи та для влаштування на роботу, перебуваючи на одній із зупинок громадського транспорту в м. Мелітополі, шляхом вклеювання своєї фотографії замість попередньої, підробив присвоєний ним при вищевикладених обставинах паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є документом, що засвідчує особу власника і підтверджує громадянство України.

Крім того, 19.11.2013 року приблизно о 16-00 годині, перебуваючи у кабінеті № 29 Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, розташованого по вул. Леніна б.83 в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_9 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, для посвідчення своєї особи, в якості документу, що засвідчує особу, надав оперуповноваженому сектора карного розшуку Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданий організацією, що має право видавати такі документи, і який надає права громадянина України, в бланк якого ним були внесені зміни при вищевикладених обставинах, тим самим використав завідомо підроблений документ для посвідчення своєї особи, підтвердження громадянства України та набуття прав громадянина України.

Крім того, 28.12.2013 року приблизно о 23-00 годині, знаходячись біля торгівельних кіосків, напроти кафе «Золота рибка», розташованого по вул. Сізова с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_9 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшли до ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_9 застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з використанням фізичної сили, шляхом ривка з шиї ОСОБА_13 відкрито викрав ланцюг виготовлений із золота 585 проби, вагою 17 грам, вартістю 7700 гривень, на якому знаходився хрест із зображенням «Ісуса Христа», виготовлений із золота 585 проби, вагою 7 грам, вартістю 3170 гривен, під час чого заподіяв потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, а саме садни шиї на середньо-боковій поверхні зліва у середньому відділі, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Відразу після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, з кишень одягу ОСОБА_13 відкрито викрав наступне майно:

- мобільний телефон «Нокіа 5230» IMEI: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 300 гривен, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Діджус», вартістю 30 гривен, на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 8 гривень;

- гаманець, виготовлений із шкіри чорного кольору, вартістю 100 гривен, в якому знаходились грошові кошти у сумі 300 гривень.

Тим часом, ОСОБА_10 , реалізуючи єдиний злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужого майна, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом заламування правої руки ОСОБА_13 за спину, з пальця правої руки зняв належну ОСОБА_13 каблучку, виготовлену із золота 585 проби, вагою 12 грам, з каменем рубін, вартістю 4400 гривен, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 16 008 гривен.

Крім того, 24.07.2014 року о 23 годині 58 хвилин, знаходячись в кафе «Джокер», розташованого по вулиці Герої Сталінграду, 1 в м. Мелітополь Запорізької області, ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно із корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спільно з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_14 у даному кафе залишила за столом належну їй сумку з майном без догляду, шляхом вільного доступу, таємно викрали майно, що належить ОСОБА_14 , а саме: гаманець коричневого кольору, який не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти у сумі 1500 гривень; мобільний телефон «LG» у корпусі чорного кольору, вартістю 1800 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «Київстар», яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 3300 гривень.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за

-ст.358 ч.1 КК, як підробка офіційного документа, який видається організацією, що має право видавати такі документи, і що надає права, з метою використання його підроблювачем;

-ст.358 ч.4 КК, як використання завідомо підробленого документу;

-ст.186 ч.2 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Йому призначено покарання

-ч.2 ст.186 КК 4 роки позбавлення волі;

-ч.1 ст.358 КК 1 рік обмеження волі;

-ч.4 ст.358 КК 1 рік 4 місяці обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за

-ст. 186 ч. 2 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

-ст.185 ч.2 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Йому призначено покарання

-ч.2 ст.185 КК 2 роки позбавлення волі;

-ч.2 ст.186 КК із застосуванням ст.69 КК 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати, речові докази та початок строку відбування покарання обвинуваченими.

В своїх апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_9 просили зазначений вирок суду змінити, визнавши ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК через недоведеність його вини у скоєнні даного злочину. Призначити йому покарання лише за ч.1 та ч.4 ст.358 КК, обмежившись відбутим строком тримання обвинуваченого під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин справи, кваліфікацію своїх дій, вид і розмір призначеного йому покарання, просив суд вирок змінити, звільнивши на підставі ст.75 КК апелянта від призначеного йому покарання з встановленням іспитового строку.

Проте під час апеляційного розгляду апеляційних скарг всі апелянти відмовитись від своїх апеляцій. Просили вирок суду залишити без змін.

Після роз`яснення їм наслідків відмови від апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (в присутності і за згоди свого захисника ОСОБА_7 ) наполягали на задоволенні кожен свого клопотання і просили апеляційне провадження закрити.

Згідно із ст. 403 КПК особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Отже, оскільки вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року крім захисників ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які відмовились від своїх апеляційних скарг, ніким більше не оскаржено, від всіх їх до закінчення апеляційного розгляду надійшло клопотання про відмову кожного від своєї апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Разом з тим, судова колегія зважає на наступне.

Суд першої інстанції визначив початком строку відбування покарання ОСОБА_9 дату його затримання, т.т. 21.02.2014 року, а ОСОБА_10 - 06.08.2014 року, з яких вони по теперішній час тримаються під вартою. В зв`язку з чим, з огляду на положення ч.5 ст.72 КК ОСОБА_9 і ОСОБА_10 даний строк підлягає зарахуванню в час відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки на день постановлення даної ухвали внаслідок зарахування судом ОСОБА_9 і ОСОБА_10 строку їх попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження за співвідношенням передбаченим ч.5 ст.72 КК строк відбутого покарання ОСОБА_9 складає 4 роки 1 місяць 24 дні позбавлення волі, а ОСОБА_10 3 роки 2 місяці 22 дні позбавлення волі, що перевищує фактично призначене їм районним судом основне покарання, то з огляду на абз. 3 ч.5 ст.72 КК апеляційний суд має звільнити ОСОБА_9 і ОСОБА_10 від відбування покарання в зв`язку з фактичним його відбуттям.

Керуючись ст.ст. 403, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про відмову від апеляційних скарг задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 закрити.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.02.2014 року (включно) до 17.03.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до абз.3 ч.5 ст.72 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання в зв`язку з фактичним відбуттям покарання. Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.08.2014 року (включно) до 17.03.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до абз. 3 ч.5 ст.72 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання в зв`язку з фактичним відбуттям покарання. Звільнити ОСОБА_10 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4