"03" листопада 2016 р.
Окрема думка
(судді доповідача, головуючого у справі ОСОБА_1 )
Зазначену ухвалу апеляційного суду вважаю, такою що була постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за погодженням з прокурором звернувся слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 з клопотанням про арешт майна, мотивуючи вимоги тим, що до слідчого управління ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 , 1966 року народження, яка просить притягнути до кримінальної відповідальності службових осіб ВАТ «Запоріжжяобленерго», які за пособництва ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимагають від неї неправомірну вигоду за вирішення питання, щодо надання технічних умов (корегування технічних умов) подальшого підписання договору постачання електроенергії, а також не відключення бази відпочинку від електропостачання до моменту офіційного оформлення договору.
05.09.2016 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя винесено ухвалу про проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 .
06.09.2015. в період часу з «16» годин «20» хвилин по «18» годин «30» хвилин, було проведено обшук квартири АДРЕСА_1 .
В ході проведення вищевказаного обшуку слідчим було виявлено та вилучено: грошові кошти в розмірі 230 000 гривень: банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 ; банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_3 ; банківська картка «УкрГазБанк» № НОМЕР_4 ; банківські картки «Raiffeisen Bank Aval» № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; охоронні пломби «Бар`єр» у кількості 6 шт.; охоронні пломби «Карат» у кількості 10 шт.; охоронні пломби №М8787820; №N18787721; №М8787820 у кількості 3 шт.
Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із вимогами ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
На підставі вищевикладеного, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею, на мою думку, вірно було враховано, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_1 06.09.2015. в період часу з «16» годин «20» хвилин по «18» годин «30» хвилин, є доказом вчинення кримінального правопорушення, могло використовуватися як засоби та знаряддя кримінального правопорушення та зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.
Встановлення засобів та знарядь кримінального правопорушення є завданням органів досудового розслідування під час такого розслідування і у подальшому доведення цього перед судом, а тому часткове скасування накладеного арешту стосовно 220 000 гривень, які на думку органу досудового розслідування були предметом злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України, вважаю передчасним і таким, що на день постановлення не відповідає інтересам правосуддя.
До того ж, відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України у подальшому, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
З урахуванням викладеного, вважаю ухвалу слідчого судді від 12 вересня 2016 року про арешт майна законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачаю.
Суддя доповідач, головуючий у справі ОСОБА_1