Справа № 425/167/15-к
Провадження № 11-кп/782/25/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
головуючого-судді : ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора : ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_6

захисника обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги поданих адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурором Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 грудня 2015 року по кримінальному провадженню № 0002456, яким -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, пенсіонера, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

засуджено:

- за ч. 2 ст. 382 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 800 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. в дохід держави з позбавленням права обіймати керівні посади (з правом відкривати рахунки в банках) в підприємствах, які надають житлово-комунальні послуги, строком на 1 рік.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Також з ОСОБА_6 стягнуті процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 245 грн. 70 коп. в дохід держави.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:
Відповідно до контракту №6 від 09.04.2013 р., укладеного між виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, в особі керівника ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , останнього наймано на посаду директора комунального підприємства «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради (далі КП «Житловий сервіс») на термін з 09.04.2013 року по 09.04.2014 року.

Відповідно до розпорядження міського голови м. Рубіжне Луганської області ОСОБА_9 №175-П від 09.04.2013 року ОСОБА_6 призначено на посаду директора КП «Житловий сервіс» №30/13-К від 09.04.2013 року.

Згідно до наказу КП «Житловий сервіс» №30/13-К від 09.04.2013 року ОСОБА_6 приступив до виконання обов`язків директора КП «Житловий сервіс» з 09.04.2013 року.

Відповідно до п. 6 ч. 2 «Права та обов`язки сторін» контракту 36 від 09.04.2013 року керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Відповідно до п. 13 ч. 2 «Права та обов`язки сторін» контракту №6 від 09.04.2013 року керівник діє без довіреності від імені підприємства, представляє інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами, органами державної влади та управління, розпоряджається майном та коштами підприємства з дотриманням вимог, визначених законодавством, статутом підприємства іншими нормативно-правовими актами, може відкрити в банківських установах розрахункові та інші рахунки.

Директор КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 , є посадовою особою, оскільки відповідно до примітки ст. 364 КК України здійснює виконання організаційно-розпорядчих функцій.

На примусовому виконанні у відділі ДВС Рубіжанського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 32576512, в складі якого перебувають наступні виконавчі документи:

-виконавчий лист №2695 від 02.10.2008 року про стягнення з КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради на користь Держави 51,00 гривень;

-виконавчий лист №2а/1270/1494/2012 від 10.07.2012 року про стягнення з КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради на користь Рубіжанського міського центру зайнятості боргу в сумі 29 379,87 гривень;

-судовий наказ №913/25/13-г від 22.02.2013 року про стягнення з КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради на користь ПП «Баланс» заборгованості в сумі 18 231,83 гривень;

-ухвала суду №28/5014/1460/2012 від 13.07.2012 року про стягнення з КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради на користь ТОВ НВП «Зоря» суми 29 387,73 гривень.

Таким чином, загальна сума заборгованості за вищезазначеними рішеннями суду «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради складає 77050,43 гривень.

На виконання вищезазначених рішень, ВДВС Рубіжанського МУЮ було накладено арешти на розрахункові рахунки КП «Житловий сервіс».

17.09.2013 р. директора КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ попереджено про відповідальність за ст. 382 КК України та ст.ст. 5, 12, 90 ЗУ «Про виконавче провадження» за невиконання вимог державного виконавця, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан підприємства та про відкриття нових рахунків.

Директор КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 , будучи посадовою особою, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах КП «Житловий сервіс», використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою невиконання рішень суду за зведеним виконавчим провадженням №32576512, в порушення вимог, передбачених ст.. 124 Конституції України ч. ч. 2, 4 ст. 52, ч. 6 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», 23.09.2013 року уклав з Публічним Акціонерним Товариством «Банк Форум» (далі ПАТ «Банк Форум») договір банківського рахунку № 1-61202/261545 23.09.2013 року, на підставі якого ПАТ «Банк Форум» було відкрито новий поточний розрахунковий рахунок КП «Житловий сервіс» за № НОМЕР_1 , код валюти рахунку 980.

25.09.2013 року між начальником Центру почтового зв`язку № 14 ЛД УДППЗ ОСОБА_10 , ОСОБА_6 укладено додаткова угода №438 від 25.09.2013 року (додаток до договору доручення № 9 від 01.03.2012 року). В графі «Предмет угоди» зазначено, що у зв`язку зі зміною розрахункового рахунку КП «Житловий сервіс»,а саме рахунку № НОМЕР_1 відкрито у ПАТ «Банк Форум», внести зміни до розділу договору №9 від 01.03.2012 року «Юридична Адреса та банківські реквізити сторін», також у зазначені додатковій угоді мається відтиск печаті підприємства КП «Житловий сервіс» та підпис директора ОСОБА_6 в графі «Замовник».

Відповідно до договору доручення №9 від 01.03.2012 року Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта», в особі начальника Центру поштового зв`язку №14 ЛД УДППЗ за дорученням КП «Житловий сервіс», в особі директора зобов`язується через свої структурні підрозділи, які розташовані на території м. Рубіжне Луганської області, надавати послуги за житло з приймання платежів від фізичних осіб (населення), відповідно до Порядку приймання платежів об`єктами поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 25.08.2009 року №746.

14.10.2013 року, керуючись ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ винесено постанову про арешт коштів КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради відкритих у ПАТ «Банк Форум» та направив її боржнику до відома, а також на виконання до банківської установи.

В результаті відкриття директором КП Житловий сервіс» ОСОБА_6 розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , в період часу з 23 вересня 2013 року по 04 листопада 2013 року, на вказаний рахунок надійшли грошові кошти на загальну суму 126 493,68 грн. Дані кошти були витрачені керівництвом підприємства для ведення господарської діяльності даного підприємства.

29.10.2013 року директор КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах КП «Житловий сервіс», використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою невиконання рішень суду за зведеним виконавчим провадженням №32576512, в порушення вимог, передбачених ст.. 124 Конституції України, ч. ч. 2, 4 ст. 52, ч. 6 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», надав заяву до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») від 29.10.2013 року про відкриття наступних рахунків:»поточного», «карткового» та «рахунку для соціальних виплат», на підставі якої , відповідно до довідки ПАТ КБ «Приват Банк» №08.7.0.0.0/13 від 11.03.2014 року, 30.10.2013 року ПАТ «Приват Банк`відкрито нові поточні рахунки КП «Житловий сервіс» за № НОМЕР_2 рахунок для соціальних виплат, № НОМЕР_3 поточний, № НОМЕР_4 картковий, код валюти рахунку 980.

31.10.2013 року між начальником Центру поштового зв`язку №14 ЛД УДППЗ ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено додаткова угода (додаток до договору доручення №9 від 01.03.2012 року). В графі «Предмет угоди`зазначено, що у зв`язку зі зміною розрахункового рахунку КП «Житловий сервіс», а саме рахунку № НОМЕР_3 відкритого у ПАТ КБ «Приват Банк», внести зміни до 10 розділу договору №9 від 01.03.2012 року «Юридична адреса та банківські реквізити сторін», також у зазначеній додатковій угоді мається відтиск печаті підприємства КП «Житловий сервіс`та підпис директора ОСОБА_6 в графі «Замовник».

14.11.2013 року, керуючись ст. 52 Закону України «Про виконання провадження», державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ винесено постанову про арешт коштів КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» та направив її боржнику до відома, а також виконання до банківської установи.

В результаті відкриття директором КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 розрахункового рахунку № НОМЕР_3 , в період часу з 30 жовтня 2013 року по 02 грудня 2013 року, на вказаний рахунок надійшли грошові кошти на загальну суму 45 686,66 грн. Дані кошти були витрачені керівництвом підприємства для ведення господарської діяльності даного підприємства.

20.11.2013 року директор КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний намір, умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах КП «Житловий сервіс», використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою невиконання рішень суду за зведеним виконавчим провадженням № 32576512, в порушення вимог, передбачених ст. 124 Конституції України, ч. ч. 2, 4 ст. 52, ч. 6 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» уклав з Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Хрещатик» (далі ПАТ КБ «Хрещатик») договір банківського рахунку №1028 від 20.11.2013 року, на підставі якого ПАТ КБ «Хрещатик» було відкрито новий поточний розрахунковий рахунок КП «Житловий сервіс» за № НОМЕР_5 , код валюти рахунку 980.

22.11.2013 року між начальником Центру почтового зв`язку №14 ЛД УДППЗ ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено додаткова угода (додаток до договору доручення №9 від 01.03.2012 року). В графі «Предмет угоди`зазначено, що у зв`язку зі зміною розрахункового рахунку КП «Житловий сервіс», а саме рахунку № НОМЕР_5 відкрито у ПАТ КБ «Хрещатик», внести зміни до 10 розділу договору №9 від 01.03.2012 року «Юридична адреса та банківські реквізити сторін», також у зазначеній додатковій угоді мається відтиск печаті підприємства КП «Житловий сервіс» та підпис директора ОСОБА_6 в графі «Замовник».

12.12.2013 року, керуючись ст.. 52 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ винесено постанову про арешт коштів КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради відкритих у ПАТ КБ «Хрещатик» та направив її боржнику до відома, а також на виконання до банківської установи.

В результаті відкриття директором КП «Житловий сервіс» ОСОБА_6 розрахункового рахунку № НОМЕР_5 , в період часу з 30 листопада 2013 року по 21 січня 2014 року, на вказаний рахунок надійшли грошові кошти на загальну суму 231697,09 грн. Дані кошти були витрачені керівництвом підприємства для проведення господарської діяльності даного підприємства.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.12.2015 року скасувати повністю і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діянні складу інкримінуємого кримінального правопорушення. Посилається на той факт, що суд не врахував та не надав оцінки зазначеному факту, що ОСОБА_6 хоч і відкривав рахунки у банках,однак безпосередньо грошовими коштами, які надходили на вказані рахунки не розпоряджався, оскільки знаходився на лікарняному. Розпорядженням вказаними грошовими коштами займалися особи, які виконували його обов`язки.

Особливу увагу сторона захисту звертає на те, що всупереч ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не здійснила відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту. У зв`язку з чим суд не мав право допустити відомості, що містяться в них, як докази.

При цьому сторона захисту вважає,що слідчий 23.10.2014 року не повідомив письмово сторону захисту про закінчення досудового розслідування і про відкриття сторонами матеріалів кримінального провадження та ввів в оману слідчого суддю про те,що відкриття доступу до матеріалів провадження було ще 17.06.2014 року, оскільки в матеріалах відсутній відповідний процесуальний документ з цього питання. Насправді слідчий всупереч вимогам ст.290 КПК України не відкривав матеріалів справи стороні захисту, він 3,4,5 і 6 листопада 2014 року виніс відповідні повідомлення про відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження. (а.с.124-129 т.2) за ухвалою слідчого судді від 29.10.2014 року. (а.с.123 т.2)

Сторона захисту також вважає, що суд першої інстанції двічі відмовив в задоволенні її клопотання про визнання недопустимості відомостей,що містяться у матеріалах кримінального провадження, та які використовуються стороною обвинувачення , як докази, внаслідок того, що не було здійснення відкриття матеріалів у встановленому законом порядку, що істотно порушило права та свободи обвинуваченого, в перший раз не видаляючись до нарадчої кімнати, а в другий раз зазначив, що вирішіть його в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку. Він зазначає, що у вироку суд не навів мотивів відхилення клопотання в частині не відкриття матеріалів захиснику.

На його думку, вирок підлягає скасуванню виходячи навіть з того, що в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено обґрунтований відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді.

Сторона захисту посилається на те, що на підготовчому судовому засіданні він у порядку п.2 ч.3 ст.314 КПК України заявив письмове клопотання у порядку ст.48 КК України про закриття провадження за обвинувачення ОСОБА_6 через те,що внаслідок зміни обстановки він перестав бути суспільно небезпечним. Суд розглянув його клопотання формально, не вирішивши його по суті, визнавши його передчасним.

Вдруге після початку судового розгляду у кримінальному провадженні він заявив мотивоване письмове клопотання в порядку ст.47 КК України про закриття провадження у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу, у задоволенні якого також без належного обґрунтування було відмовлено.

Саме це, не бажання прокурора, підтримане судом,закрити провадження у справі, за наявності для цього законних підстав, передбачених ст.ст.47,48 КК України, згідно заявлених клопотань, викликало у стороні захисту обґрунтовані сумніві в неупередженості суду.

Ці сумніві були підкріплені та перерослі, на думку сторони захисту, в переконання, коли суд відмовив у задоволенні клопотання про визнання недопустимими докази у кримінальному провадженні внаслідок порушення вимог ст.290 КПК України.

На думку захисника, у справі присутні підстави для закриття судом провадження, а також для виправдання обвинуваченого .

Крім того, він посилається на те,що суд призначив обвинуваченому покарання завідомо непомірне, не врахував, що він з 18.12.2015 року вийшов на пенсію, має реальний дохід не більше 2500 грн. у місяць. У зв`язку з чим вирок суду, на думку сторони захисту, є явно несправедливим, до уваги прийняти суперечливі докази сторони обвинувачення.

Прокурор Рубіжанського відділу Сєвєродонецької прокуратури ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі та позбавлення права займати керівні посади строком 1 рік. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від основного покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки.

При цьому сторона обвинувачення посилається на те,що ОСОБА_6 призначене покарання у виді штрафу є необґрунтованим та несправедливим через м`якість,оскільки недостатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Обрана судом міра покарання не мотивована належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, та не згоден з доводами прокурора,просив його апеляційну скаргу не задовольняти, вважає, що визнання ним своєї вини є обставиною, яка пом`якшує його покарання, думку прокурора, якій підтримав доводи своєї апеляційної скарги, та просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, у зв`язку з тим, що суд необґрунтовано зазначив у вироку про обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, визнання вини останнім, доводами апеляційної скарги захисника не погодився, перевіривши матеріали кримінального провадження, носії технічного запису судового процесу, та обговоривши наведені в апеляційних скаргах захисника та прокурора доводи, заслухавши судові дебати, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно до вимог ст.373 КПК України , якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, який не може ґрунтуватися на припущеннях ї ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції вищевказані вимоги закону виконав належним чином.

Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції під час судового провадження не порушив вимоги ст.ст.75,76,81,82 КПК України при розгляді заяви судді ОСОБА_11 про самовідвід, а також заяви захисника ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_12 та постановив обґрунтовані судові рішення з цього приводу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження захисник двічі заявляв клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з різних підстав, які є нереабілітируючими для обвинуваченого, а навпаки , підтверджують його провину.

Так, у своєму першому клопотанні від 22.12.2015 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.382 КК України на підставі ст.48 КК України внаслідок зміни обстановки , яке останній підтримав повністю, так як він перестав бути суспільно небезпечним, захисник зазначив, що ОСОБА_6 ,09.04.2014 року звільнений з посади директора КП « Житловий сервіс» , розірвав зв`язки з заступником голови Рубіжанської міської ради ОСОБА_13 , який примусив його вчинити злочин, та що він згоден на звільнення від кримінальної відповідальності в суді внаслідок зміни обстановки.

У своєму другому клопотанні від 22.12.2015 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу підприємства на підставі ст..47 КК України, яке також обвинувачений підтримав повністю, захисник зазначив,що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненні злочину середньої тяжкості, повністю визнав свою вину.

У доводах своєї апеляційної скарги захисник зазначає,що вирок суду першої інстанції слідує скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.382 КК України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Така суперечлива позиція сторони захисту обвинуваченого незрозуміла для апеляційного суду.

З таких обставин довід захисника про те, що в ухваленні судового рішення - обвинувального вироку брав участь суддя, якому було заявлено обґрунтований відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, є безпідставним.

З змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні фактично визнав свою вину у тому, що відкривав рахунки, коли він перебував на посаді директора КП «Житловий сервіс». Йому було відомо про те,що з квітня 2012 року рахунки були арештовані ВДВС м. Рубіжне у зв`язку з боргами перед бюджетом різних рівнів, зарплати та перед суб`єктами підприємницької діяльності. З цього приводу він направляв неодноразово листи до Рубіжанської міської ради. Міська влада змушувала його відкривати нові рахунки. За час його роботи були відкрити рахунки в банках «Форум», «ПриватБанк», «Хрещатик». Він робив це для того,щоб підприємство продовжувало працювати, в чому розкаюється.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , зберігаючи об`єктивність та неупередженість, та не перешкоджав сторонам реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд безпосередньо дослідив докази у судовому засіданні, які мали значення для правильного вирішення справи.

Так, в суді були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України про дачу завідомо неправдивих показань та відмову від показань.

З змісту їх показань вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , коли був директором КП « Житловий сервіс» , знав про те,що була постанова про арешт рахунків підприємства з 2012 року, однак, як і попередні директора, він відкривав нові рахунки,завдяки чого підприємство працювало. ОСОБА_6 попереджався про кримінальну відповідальність за відкриття нових рахунків з метою невиконання рішення суду. Він був зобов`язаний при відкриття нового рахунку повідомити про це державного виконавця.

Суд у судовому засіданні дослідив письмові докази та речові докази, на підставі яких було відкрити рахунки у банках.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи докази, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили або перешкоджання їх виконанню, вчинене службовою особою.

Що стосується позиції обвинуваченого та його захисника про те,що ним не було відкрито матеріалів кримінального провадження відповідно до ст.290 КПК України, а тому докази не можна вважати допустимими, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визнав їх безпідставними, так як з матеріалів кримінального провадження, та з пояснень самого обвинуваченого вбачається, що його неодноразово намагалися ознайомити з матеріалами кримінального провадження, однак він відмовлявся від цього у зв`язку з відсутністю захисника. Саме це було причиною того, що слідчий суддя за клопотанням слідчого своєю ухвалою від 29.10.2014 року встановив строк обвинуваченому для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Йому був вручений запит прокурора про надання доступу до матеріалів сторони захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те,що саме таки дії сторони обвинувачення свідчать про те, що вона прийняла заходи щодо виконання вимог ст.290 КПК України, а обвинувачений ухилявся від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника про те, що саме цьому запиту прокурора і відповіді ОСОБА_6 повинно бути передувати письмове попередження , оголошене під особистий підпис підозрюваному і його захиснику на підтвердження факту надання їм доступу до матеріалів кримінального провадження їз зазначенням найменування таких матеріалів в установленому ст.290 КПК України порядку, хоча і свідчать про порушення порядку відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, але, на думку колегії суддів, не спростовують того факту, що обвинувачений та його захисник ухилялися від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів не встановила істотних порушень кримінального-процесуального закону, які б перешкоджали суду постановити законне та обґрунтоване рішення.

Також колегія суддів вважає, що у суді першої інстанції не були порушенні права и свободи обвинуваченого при розгляді клопотань його захисника про визнання недопустимості відомостей, що містяться у матеріалах кримінального провадження, та які були використані стороною обвинувачення, як докази, внаслідок того, що не було здійснення відкриття матеріалів у встановленому законом порядку. Суд першої інстанції розглянув клопотання захисника обвинуваченого під час судового розгляду у відповідності з вимогами ст.350 КПК України та при постановленні вироку у мотивувальної частині зазначив докази, які підтверджують встановлені судом обставини.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не містять істотних суперечностей.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стороною захисту, крім слів обвинуваченого, обґрунтованих даних про тиск на ОСОБА_6 при відкритті нових рахунків у банках з боку ОСОБА_18 , не надано.

Колегія суддів не вбачає обставин для закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачені ст.284 КПК України, а саме: у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.382 КК України.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції керувався вимогами ст.65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, його наслідки, особу обвинуваченого, якій вийшов на пенсію, працював до 18.12.2015 року, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався. Суд прийняв до уваги стан здоров`я обвинуваченого.

Суд першої інстанції не встановив обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Однак, визнання вини та каяття в скоєному обвинуваченим, суд визнав як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Не зважаючи на непослідовну позицію обвинуваченого у суді першої інстанції та у апеляційному суді, колегія суддів не вбачає підстав для виключення даної обставини з вироку суду першої інстанції, оскільки обвинувачений в судових дебатах фактично не відмовився від того,що він визнає свою вину.

Суд достатньо обґрунтовано та мотивовано обрав обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу з призначенням додаткового покарання в вигляді позбавлення права обіймати керівні посади( з правом відкривати рахунки в банках) в підприємствах, які надають жилищно- комунальні послуги строком на 1 рік. При цьому розмір і вид призначеного покарання відповідає санкції ч.2 ст.382 КК України та є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У апеляційної скарги прокурор не навів жодної підстави, яка б свідчила про те, що призначене покарання обвинуваченому є необґрунтованим та несправедливим, а навпаки до складення апеляційної скарги підійшов формально, не враховуючи загальні засади призначення покарання, зокрема, принцип індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405,404,407,409, 412, 419 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_19 , захисника обвинуваченого ,адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.382 КК України залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2