Справа № 640/4723/16-к
н/п 1-кс/640/2604/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,

- 71 упаковку, в кожній з яких знаходиться по 100 купюр номіналом 1000 рублів РФ;
- 280 упаковок, в кожній з яких знаходиться по 100 купюр номіналом 5000 рублів РФ;
- одну упаковку, в якій знаходиться 75 купюр номіналом 1000 рублів РФ та 55 купюр номіналом 5000 рублів РФ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль серії НОМЕР_2 та номеру НОМЕР_3 .
Під час досудового розслідування встановлено, що невстановленими особами, з числа мешканців м. Харкова здійснюються умисні дії щодо фінансування терористичних груп (організацій) так званих ДНР та ЛНР.
Згідно інформації ГВ БКОЗ УСБУ України в Харківській області від 23.03.2016 року за №70/16-2959 від 23.03.16 року, до вчинення вказаного злочину причетний громадянин України ОСОБА_5 , який мав намір перемістити через державний кордон України грошові кошти з метою фінансування ЛНР та ДНР.
На підставі аналізу та оцінки ризиків вказаний засіб було переведено на смугу руху «червоний коридор» для проведення транспортного засобу та особистих речей громадянина.
При проведенні усного декларування на предмет переміщення через митний кордон України товарів, які заборонені до переміщення через митний кордон України, громадянин ОСОБА_5 заявив про їх відсутність. Під час митного огляду автомобіля, що проводився у бокси поглибленого догляду на напрямку руху «Виїзд з України», о 14.год. 20.хв, 23.03 2015 року, після демонтажу баку для пального цього автомобілю, у сховищі (тайнику), що спеціально виготовлене в баку цього автомобіля, було виявлено іноземну валюту-грошові знаки у вигляді банкнот, рублі РФ, загальною сумою 147 450 000 рублів. Загалом під час огляду місця події було вилучено 71-у упаковку, в кожній з яких знаходилось по 100 купюр номіналом 1000 рублів РФ, 280 упаковок, в кожній з яких знаходилось по 100 купюр номіналом 5000 рублів РФ, одну упаковку, в якій знаходилось 75 купюр номіналом 1000 рублів РФ та 55 купюр номіналом 5000 рублів РФ.
У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги, що вказані обставини дають достатні підстави вважати, що вищеперелічені предмети відповідають критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
При розгляді клопотання у судовому засіданні слідчий його підтримав.
Прокурор ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, підтримуючи його в повному обсязі.
ОСОБА_5 , власник майна, надав суду заяву про розгляд клопотання слідчого про арешт вилученого у нього майна без його участі, покладаючи його вирішення на розсуд суду.
Неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-5 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 23.03.2016 р. огляду місця події на речах, власником яких є ОСОБА_5 , які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України- на це майно слід накласти арешт.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме:
- 71 упаковку, в кожній з яких знаходиться по 100 купюр номіналом 1000 рублів РФ;
- 280 упаковок, в кожній з яких знаходиться по 100 купюр номіналом 5000 рублів РФ;
- одну упаковку, в якій знаходиться 75 купюр номіналом 1000 рублів РФ та 55 купюр номіналом 5000 рублів РФ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль серії НОМЕР_2 та номеру НОМЕР_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1