Справа № 161/5629/16-к
Провадження № 1-кс/161/2066/16
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
В ході проведення слідчих та розшукових дій було встановлено, що 11 вересня 2013 року ОСОБА_5 , знаходячись на території міста Луцька Волинської області, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , а саме під приводом придбання та реєстрації на території України автомобіля для останнього, заволодів його грошовими коштами в сумі 16 500 Євро та 5 500 доларів США, які на даний момент не повернув та умов домовленості не виконав, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.
Враховуючи те, що вище вказана частина квартири та автомобілі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані в якості забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженні, який поданий, а не накладання арешту на нерухоме та рухоме майно, може призвести до настання інших наслідків незаконного відчуження на користь третіх осіб.
Крім того встановлено, що відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, гр. ОСОБА_7 в період часу з вересня 2013 року по січень 2016 року декілька разів на місяць перебував на території Республіка Польща, тобто мав можливість виконати зобов`язання перед потерпілим ОСОБА_6 , але вже протягом 3 років ні він, ні гр. ОСОБА_5 не вчинили навіть спроби ввезти на територію України автомобіль для потерпілого, що може свідчити про те, що і гр. ОСОБА_5 , і гр. ОСОБА_7 , у вересні 2013 року отримуючи гроші для придбання автомобіля для потерпілого ОСОБА_6 , не мали на меті виконувати перед останнім своїх зобов`язань, а їхні дії були спрямовані на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого, шляхом шахрайства. Крім того, підтвердженням того, що гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7 вчинили відносно потерпілого ОСОБА_6 незаконні дії, пов`язані з шахрайським заволодінням грошовими коштами останнього є й відомості з Ягодинської митниці міндоходів Міністерства доходів і зборів України та Львівської митниці ДФС Державної фіскальної служби України, відповідно до яких ні гр. ОСОБА_5 , ні гр. ОСОБА_7 , не здійснювали оформлення відповідних документів (ПМД) з метою ввезення на територію України транспортних засобів.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна слід задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Так, згідно ч.ч.1, 2, 6 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Крім того, слідчий суддя вправі накласти арешт на майно у вигляді речей, якщо вони відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України лише під час судового провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,
Копію ухвали слідчому, прокурору, вручити негайно, а зацікавлені особі надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1