Справа № 278/841/16-к
В И Р О К
Іменем України
12 травня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 278/841/16-к, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця за призовом за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , солдата, електрика 5 навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчального батальйону, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
13 лютого 2015 року на підставі указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації та направлено для подальшого її проходження до військової частини НОМЕР_1 , де призначено на посаду електрика 5 навчального взводу 2 навчальної роти 2 навчального батальйону.
24 лютого 2015 року близько 7 години солдат ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно без дозволу командування військової частини та поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану в АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки військової служби, до 10 години 14 березня 2016 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи та надав суду показання, відповідні вищевикладеному, у вчиненому кається.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному злочині іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Беручи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує його діяння за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, є умисним військовим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, є військовослужбовцем за призовом за мобілізацією, за місцем служби характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , причину самовільного залишення місця служби (хвороба дружини та дитини), добровільність призову на військову службу за можливості бути звільненим від нього на законних підставах, зміну обстановки (закінчення особливого періоду), відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, які в сукупності із вищенаведеним істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку про можливість на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, та призначає покарання у виді штрафу. Суд вважає, що саме такого покарання буде достатньо для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Цивільний позов не пред`явлений, дані щодо судових витрат відсутні.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1