Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 1 листопада 2016 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001676.
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2016 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Кременчука Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 9 листопада 2015 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік із іспитовим строком 1 рік,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Постановлено вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 9 листопада 2015 року виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 у сумі 6478,57 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 70000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8 .

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, не містить вичерпних відповідей на доводи його апеляційної скарги, а також в ухвалі не зазначено підстав, з яких скаргу визнано необґрунтованою. Крім того, вказує, що апеляційний суд безпідставно не дослідив докази, допустимість яких заперечувалась в апеляційній скарзі та про дослідження яких він заявляв клопотання.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 7 червня 2014 року, приблизно 21:00, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , помітив з балкону бійку на вулиці між його знайомим ОСОБА_9 і раніше незнайомими особами, якими були ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

В цей момент у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння особам, які наносили удари ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. З цією метою ОСОБА_6 взяв вдома палицю біту, та підійшов із ОСОБА_11 та дружиною останнього ОСОБА_12 , а також із своєю дружиною ОСОБА_13 до буд. АДРЕСА_2 , де в цей час стояв ОСОБА_7 з батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також зі знайомим ОСОБА_10 , який був з дружиною.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 наніс битою, яку тримав в руці, удар по верхній частині спини потерпілого ОСОБА_7 . Після цього, між ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , подружжям ОСОБА_16 з одного боку, та потерпілим ОСОБА_7 , його батьками, знайомим ОСОБА_10 - з другого боку, розпочалася бійка.

В ході бійки ОСОБА_6 дерев`яною палицею наніс удар по голові потерпілого ОСОБА_7 , від чого останній упав на асфальт. Внаслідок нанесеного ОСОБА_6 удару потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток черепу, крововиливами під тверду мозкову оболонку і в речовину головного мозку, рани на голові, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Ст. 434 КПК України передбачає, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

При перевірці матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції встановлено, що судом правильно зроблений висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення на підставі показань свідків, а також на підставі інших доказів у їх сукупності, в тому числі висновків відповідних експертиз. Також судом взято до уваги й дані протоколу слідчого експерименту від 6 березня 2015 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 в присутності понятих, відповідно до якого свідок показала місце біля бордюрного каменя, де вона підняла дерев`яну биту, яку у неї забрав з рук її чоловік ОСОБА_6 та наніс нею удар по голові потерпілого ОСОБА_7 , від чого той впав на асфальт.
Оцінка зібраних у провадженні доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку.

Зі змісту вироку вбачається, що суд, відповідно до вимог ст. 374 КПК у мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, з достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки, зазначив дії і роль засудженого.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про те, що апеляційний суд, приймаючи рішення про залишення його апеляційної скарги без задоволення, а вироку щодо ОСОБА_17 без зміни, не дотримався вимог кримінального закону, є необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційній скарзі захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ставив питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК. Зокрема, зазначав про визнання недопустимими доказами протоколів проведення слідчого експерименту із ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_13 , а також протоколів пред`явлення особи до впізнання.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_6 без зміни, апеляційний суд послався на показання свідка ОСОБА_15 матері потерпілого про те, що вона бачила, як ОСОБА_6 вихватив з рук жінки дерев`яну биту та коли потерпілий вже сидів і хотів підвестися з землі, наніс удар йому битою по голові. Після чого потерпілий впав і в нього з голови пішла кров.
Об`єктивність оцінки наведених у вироку доказів було перевірено апеляційним судом. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено, а стосовно доводів апеляції, аналогічних викладеним у касаційній скарзі, наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості. Тому підстав для сумніву в правильності оцінки зібраних доказів у колегії суддів немає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу щодо ОСОБА_6 дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином проаналізував всі доводи поданої на вирок місцевого суду апеляції, на кожний з доводів дав вичерпну відповідь і обґрунтовано залишив апеляцію без задоволення.

Доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення по справі.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3