Справа № 461/2437/16-к
Провадження № 1-кс/461/1814/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого,

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 щодо ненадання йому копії постанови від 30.01.2016 року про уточнення даних до протоколу обшуку від 29.01.2016 року, в частині дати проведення обшуку, копії постанови від 22.02.2016 року про закриття кримінального провадження №0000304 від 27.01.2016 року, рішення про закриття вказаного кримінального провадження, прийнятого на виконання ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.03.2016р. та зобов`язати слідчого надати копії вказаних постанов.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 30.01.2016 року у належній йому квартирі було проведено обшук слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.01.2016 року, та в результаті проведення якого нічого забороненого виявлено не було, що підтверджується протоколом обшуку від 29.01.2016 року. При цьому, протокол обшуку датований 29.01.2016 року, хоча фактично обшук проводився 30.01.2016 року. Вважає обшук його помешкання незаконним і таким, що порушує його право власності на недоторканність житла та повагу до приватного життя. З відповіді слідчого він дізнався про винесення постанови про уточнення даних до протоколу обшуку. Скаржник неодноразово звертався до слідчого з вимогою надати копію постанови про уточнення даних до протоколу обшуку, в частині дати його проведення, однак такої постанови йому не надано. Крім того, не надано і слідчим йому копії постанови про закриття кримінального провадження №0000304 від 27.01.2016 року, в рамках якого проводився обшук його помешкання. Ухвалою слідчого судді від 15.03.2016 року скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 22.02.2016р. Однак, слідчий так і не надав йому копії рішень про закриття кримінального провадження. Вважає таку бездіяльність слідчого незаконною, оскільки прийняті рішення безпосередньо стосуються його особи, права та інтереси якої були порушені, а тому він вправі ознайомлюватись та отримати копії процесуальних рішень.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задоволити.

Прокурор в судовому засіданні скаргу заперечив, зазначивши, що скаржник не є стороною кримінального провадження, а тому не вправі отримувати копії процесуальних документів, винесених слідчим в межах даного кримінального провадження. .

Заслухавши пояснення представника скаржника, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст.24 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 , частина якої належить на праві власності ОСОБА_5 , було проведено обшук слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.01.2016 року, за результатами проведення якого складено протокол обшуку від 29.01.2016 року.

З відповіді начальника Галицького ВП ГУ НП у Львівській області від 16.02.2016р. видно, що слідчим було винесено постанову про уточнення даних до протоколу обшуку зміст якої полягає у тому, що необхідно визнати дату проведення обшуку як такий, що був проведений саме 30.01.2016 року.

Відповідно до ч.9 ст.236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.
Оскільки постанова про уточнення даних до протоколу обшуку від 29.01.2016 року, в частині дати проведення такого, що обов`язково зазначається у протоколі процесуальної дії, є невід`ємною частиною вказаного протоколу, то і повинна, також бути вручена особі, в якої проведено обшук.

Відтак, слідчий був зобов`язаний вручити (скерувати) копію постанови про уточнення даних до протоколу обшуку від 29.01.2016 року скаржнику, однак не зробив цього, а тому слідчого слід зобов`язати надати ОСОБА_5 належним чином завірену копію постанови від 30.01.2015 року про уточнення даних до протоколу обшуку від 29.01.2016 року.

Одночасно, частиною 5 ст.284 КПК України визначено, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
Обов`язку слідчого направляти копію постанови про закриття кримінального провадження будь-яким іншим учасникам кримінального провадження чинним КПК України не встановлено.
Таким чином, бездіяльність слідчого щодо ненадання копії постанови про закриття кримінального провадження скаржнику є цілком правомірною та жодним чином не порушує права останнього.
Крім того, виходячи з аналізу норм, закріплених у главі 3 КПК України «Суд, сторони та інші учасники кримінального провадження», право на одержання копій процесуальних документів мають сторони кримінального провадження, якою скаржник не являється, а отже і не має процесуального права на отримання копії постанови про закриття кримінального провадження.
У п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ВЕНІАМІН ТИМОШЕНКО ТА ІНШІ ПРОТИ УКРАЇНИ», зазначено, що вислів «встановлено законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві, він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість за необхідності шляхом надання відповідної допомоги передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може спричинити відповідна.

Звертаю увагу, що чинним КПК України встановлено чіткий порядок отримання копій процесуальних документів та порядок їх оскарження.

Крім того, цивільним законодавством України, а саме Цивільним кодексом України, Цивільно-процесуальним кодексом України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» чітко передбачено підстави та порядок захисту порушених прав та інтересів особи, зокрема у випадку незаконного проведення обшуку, та відшкодування шкоди, завданої таким порушенням.

Зважаючи на вищевказане, вважаю за необхідне роз`яснити скаржнику його право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у порядку, встановленому згаданим законодавством, в процесі чого останній має право заявляти клопотання про витребування доказів (в тому числі процесуальних рішень) за наявності складнощів в їх отримання.

Отже, приходжу до переконання, що національним законодавство України в повній мірі закріплено правовий механізм для захисту порушеного права у випадку незаконного проведення обшуку у особи, яка не є стороною чи іншим учасником кримінального провадження, а тому доводи скаржника на те, що копія постанови про закриття кримінального провадження йому необхідна з метою захистити своє порушене право та немає іншої можливості реалізувати своє право на захист, є цілком безпідставними.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним, а відтак, суд не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України. Таким чином, задоволення даної скарги в частині визнання бездіяльності незаконною буде суперечити вищенаведеним нормам КПК України, а тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого задоволити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_6 надати ОСОБА_5 належним чином завірену копію постанови від 30.01.2015 року про уточнення даних до протоколу обшуку від 29.01.2016 року.

В решті вимог скарги відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7