В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
721/660/16-к
1-кп/721/6/2016
11 серпня 2016 року. Путильський районний суд
Чернівецької області
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості від 22.07.2016 року, яка надійшла до суду із кримінальним провадженням та обвинувальним актом з Кіцманської місцевої прокуратури по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Нагірянка Чортківського району
Тернопільської області, українця, громадянина України,
з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 204 ч.1,388 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
14 червня 2016 року під час обшуку на АЗС ФОП " ОСОБА_5 " в АДРЕСА_2 було опломбовано контрольними пломбами колонку та резервуари, в яких знаходилися паливно-мастильні матеріали, а саме: бензин А-92 в кількості 3330 літрів, бензин А-95 в кількості 2295 літрів та дизельне паливо в кількості 1350 літрів.Дані ПМП були передані на відповідальне зберігання власнику АЗС ФОП ОСОБА_5 , якого було попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.
Всупереч цьому ОСОБА_5 30 червня 2016 року умисно зірвав пломби з резервуарів, в яких зберігалось описане і передане йому для зберігання майно, і з цього часу по 14 липня 2016 рік за допомогою паливно-роздатних колонок на автозаправній станції збував клієнтам АЗС незаконно виготовлені нафтопродукти.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин за ст. 388 ч.1 КК України-розтрата майна, яке описано, здійснене особою, якій це майно ввірено.
Крім цього ОСОБА_5 під час здійснення підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі пальним, умисно, незаконно виготовляв і зберігав з метою збуту та збував фальсифікований підакцизний товар у виді нафтопродуктів.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю.
Крім повного визнання своєї вини, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.388 ч.1, 204 ч.1 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті і з якими він погодився в судовому засіданні.
В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 та заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 22 липня 2016 року уклали угоду на підставі ст.ст. 469, 472 КПК України про визнання винуватості на тих умовах, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 388 ч.1, 204 ч.1 КК України.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 :
-за ст.388 ч.1 КК України - у виді штрафу у розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян(3400 грн.) з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.) з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.
На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди викладені в ст.473 КПК України та підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку відповідно ст.394 ч.4 КПК України та касаційному порядку на підставі ст.424 ч.3 п.1 КПК України, про що їм було роз`яснено.
Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 розумів, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості на підставі ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розумів, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор підтвердили факт визнання винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду .
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.
Кваліфікація вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за ст.ст. 388 ч.1, 204 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує умови угоди про визнання винуватості укладеної від 22 липня 2016 року між ним та прокурором в кримінальному провадженні та узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 22 липня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_5 та заступником керівника Кіцманської місцевої прокуратури старшиим радником юстиції ОСОБА_3 .
ОСОБА_5 визнати винним за ст.ст.388 ч.1, 204 .ч.1 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання:
-за ст.388 ч.1 КК України- у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян ( 3400 грн.) з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 1320 грн.60 коп.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Путильський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
СУДДЯ