Справа № 471/1317/15-к
Провадження №1-кп/471/5/16
Номер рядка звіту 18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Битків Новодворянського району Івано-Франківської області, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироками Братського районного суду Миколаївської області:

05 лютого 2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

25 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 6 місяців;

02 грудня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

15 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років 11 місяців 23 днів позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 , ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, останній раз, вироком Братського районного суду Миколаївської області 15 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України вчинив злочини при таких обставинах.

22 липня 2015 року близько 22 години 30 хвилин, маючи на меті викрадення чужого майна, прибув до території ставу, який розташований на околиці в с. Дарниця Братського району Миколаївської області, що належить ОСОБА_6 та шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері проник в середину нежилого приміщення, де в кімнаті на підлозі помітив три мішки цементу по 25 кг та одну упаковку гашеного вапна. Після чого, ОСОБА_4 таємно, з корисливих мотивів, здійснив крадіжку вищезазначеного майна, загальною вартістю, згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_7 145 грн., з місця злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями скоїв злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 дав суду показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, вину фактично визнав.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, також підтверджується показами свідків, письмовими матеріалами справи, які оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона була запрошена співробітниками міліції понятою під час слідчого експерименту по факту крадіжки цементу та вапна. ОСОБА_4 розповідав як він декілька разів заходив до приміщення, звідки виносив цемент та вапно, показував куди його переносив.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що також був запрошений понятим на слідчий експеримент, під час якого ОСОБА_4 показував, де брав цемент та вапно і куди переносив викрадене.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що влітку 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 запропонував йому купити у нього три мішки цементу, сказав, що цемент його. Він купив у ОСОБА_4 цемент за 80-90 грн. Цемент він використав у господарстві.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона є приватним підприємцем та орендує ставок в селі Дарниця. 22 липня 2015 року вона привезла до будинку на ставку три мішки цементу по 25 кг кожний та 10 упаковок вапна по 2 кг, які були в одному мішку. Це все вона залишила в будиночку, двері якого не зачинялися. Прийшовши вранці до ставка, вона побачила, що цемент і вапно відсутні. Викликала міліцію. ОСОБА_4 на слідчому експерименті показував, де брав мішки з цементом та вапном, куди переносив, все показував добровільно. ОСОБА_4 вона може охарактеризувати, як людину не агресивну, але він схильний до крадіжок.

За таких обставин вина ОСОБА_4 у скоєні даного злочини підтверджується пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_6 .

Крім цього, його вина також підтверджується дослідженими під час судового розгляду письмовими матеріалами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 22.07.2015 року та фототаблицею до нього;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2015 року та фототаблицею до нього.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно поєднана з проникненням в інше приміщення.

Крім цього, 06 вересня 2015 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 прибув до території Підстанції Ганнівка 35/10кВ, яка розташована по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу через відчинені вхідні двері проник в середину приміщення, де на столі помітив мобільний телефон марки Nokia N-1280, після чого, в ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку вказаного мобільного телефону. Потім, ОСОБА_4 таємно, з корисливих мотивів, здійснив крадіжку бувшого у користуванні мобільного телефону марки Nokia N-1280 сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта-оцінювача становить 251,00 грн. Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав, суду пояснив, що дійсно 06 вересня 2015 року зайшов до приміщення підстанції, на столі помітив телефон, забрав його зі столу та пішов. Телефон віддав працівникам міліції коли вони прийшли до нього додому.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина також підтверджується наступним.

Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 06 вересня 2015 року він був черговим на станції Ганнівка 35/10. Вдень до нього заходив ОСОБА_4 , а ввечері він поклав телефон на столі та ліг спати, двері не зачиняв, вранці прокинувся, телефону на столі вже не було. Працівники міліції вилучили у ОСОБА_4 телефон та повернули йому, проте без сім-карти.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що був запрошений працівниками міліції під час вилучення у ОСОБА_4 мобільного телефону. Телефон сірого кольору вилучили у ОСОБА_4 без сім-карти.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2, ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 20 КК України, особа, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, визнається обмежено осудною. Визнання особи обмежено осудною враховується при призначенні покарання.

Відповідно до висновку судового-психіатричного експерта № 81 від 19.02.2016 року ОСОБА_4 не в змозі повною мірою віддавати звіт своїм діям і керувати ними, як в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і в даний час. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжким злочином (ч. 3 ст. 185 КК України), дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, проте на шлях виправлення не став, а навпаки став на стійкий шлях незаконного заволодіння чужим майном, що представляє велику суспільну небезпеку, перебуває на обліку лікаря психіатра з діагнозом олігофренія в мірі помірно вираженої дебільності, відповідно до ст. 20 КК України є обмежено осудною особою, у побуті за місцем проживання характеризується позитивно, фактично визнав себе винним у скоєні злочину.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочинів, обмежена осудність.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України за правилами ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Правових підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. За таких обставин, покарання ОСОБА_4 слід призначити з урахуванням вироку Братського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2015 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2. ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст.185 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2015 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України, до вищепризначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2013 року та остаточно призначити покарання 4 (чотири ) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 15 вересня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення - з моменту затримання, а саме з 15 вересня 2015 року, до моменту набрання вироком чинності - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1