В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/207/16-к

06 травня 2016 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000028 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, вдівця, з середньою освітою, пенсіонера, не судимого;

які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчини нили при таких обставинах.

01.02.2016 року близько 20 год. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 за попередньою змовою, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою вчинення крадіжки направились до території цегельного заводу, розташованого у с.Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області. Пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовленої ножівки по металу розрізали металеві кріплення та викрали електричний двигун фасовочного цеху потужністю 5 кВт, вартістю 4850 грн. Викрадений двигун на тачці, яку мали з собою, перевезли до господарства ОСОБА_6 і сховали на його присадибній ділянці.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що перебуваючи випадково на території цегельного заводу побачив електричний двигун, який не використовувався у процесі виробництва і знаходився на одній з площадок, які були далеко від місцязнаходження сторожів. 01.02.2016 року у розмові з ОСОБА_7 він розказав про це і попросив останнього допомогти викрасти електричний двигун з наміром здати його в подальшому на металолом. ОСОБА_7 погодився і приніс з дому пилку по металу, а він з свого господарства взяв тачку. Близько 20 год. вони прийшли на територію цегельного заводу і за допомогою ножівки відпиляли арматуру, якою було приварено електродвигун до стійки, а тоді погрузили викрадений двигун на тачку і відвезли та заховали на його присадибній ділянці. В подальшому він добровільно вказав місце зберігання і видав працівникам міліції викрадений електродвигун. У вчиненому розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю і пояснив, що на прохання ОСОБА_6 погодився допомогти йому вчинити крадіжку електродвигуна з території цегельного заводу. У скоєному розкаявся.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, обоє підсудних вказали про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримали представник потерпілого, захисники підсудних та прокурор. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, їх характеристику з місця проживання, ставлення до вчиненого ними діяння, обставини, за яких злочин було вчинено та роль кожного з них у скоєнні даного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, усунення заподіяної шкоди, що полягає у добровільній видачі викраденого правоохоронцям.

Разом з тим, неналежна процесуальна поведінка підсудного під час розгляду справи у суді, дає підстави вважати, що цілі покарання, які сформульовані у ст.50 КК України можуть бути досягнуті при призначенні покарання у межах санкції ст. 185 ч.2 КК України у виді арешту. Більш м`яке покарання на думку суду не забезпечить досягнення мети виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, усунення заподіяної шкоди, а також перестарілий вік підсудного.

За таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що у відношенні до нього слід застосувати ч.1 ст.69 КК України і перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 185 ч.2 КК України. Суд прийшов до висновку, що покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Речові докази - викрадений електродвигун повернути у розпорядження законного володільця. Ножівку, два відрізки полотна ножівки та одноколісну тачку, які не мають матеріальної цінності повернути заінтересованим особам.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана в межах, визначених ст 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя