23 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
Слідчого судді: Юзькової О.Л.,
при секретарі Толкач О.О.,
розглянувши клопотання представника ТОВ «Сігма-Консалдінг» (код ЄДРПОУ 39751034), про скасування арешту майна, -
В судовому засіданні представник ТОВ «Сігма-Консалдінг» подане клопотання про скасування арешту підтримав, просив слідчого суддю про задоволення клопотання. Пояснив, що з дати накладення арешту та по даний час жодній особі повідомлень про підозру правоохоронні органи не повідомляли. Із службовими особами та засновниками ТОВ «Сігма-Консалдінг» взагалі не було проведено жодної слідчої дії будь-яким правоохоронним органом, як по даному кримінальному провадженню так і по будь-якому іншому.
Слідчий в судове засідання не з’явився, хоча про місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
Задовольняючи клопотання слідчий суддя виходив з положень ч. 2 ст. 170 УПК України, зважаючи на те, що майно відповідає критеріям визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Відповідно до ч. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 131 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Таким чином під час вирішення питання про застосування арешту майна, з рамках проведення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий як сторона кримінального провадження, на яку покладено обов'язок виконати таке завдання кримінального судочинства, як недопущення необґрунтованого процесуального примусу, зобов'язаний подати слідчому судді або суду докази обставин, на які він посилається.
При цьому, арешт майна допускається, якщо буде доведено обґрунтованість підозри у вчинені кримінального правопорушення, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підприємства і в такий спосіб може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
Як свідчать матеріали клопотання, щодо ТОВ «Сігма-Консалдінг» не здійснюється кримінальне провадження, службовим та посадовим особам ТОВ «Сігма-Консалдінг» не оголошено про підозру, до ТОВ «Сігма-Консалдінг» не заявлено цивільного позову.
Арешт на майно накладається, якщо є достатні підстави вважати, що вони відшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, або призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов'язаного з їх незаконним обігом. Предметом арешту може бути майно, яке перебуває у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За положеннями статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які зумовили накладення арешту на грошові кошти ТОВ«Сігма-Консалдінг» відпали ,оскільки на день розгляду клопотання відсутні докази причетності посадових осіб Товариства до протизаконної діяльності останніх а тому клопотання про скасування арешту в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 309,395 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.