11-кп/775/464/2016(м)
221/3262/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000748 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Волноваха, українка, громадянка України, має вищу освіту, працює приватним підприємцем, має неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимості не мала, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5968,21 грн., моральної шкоди - 5000 грн., надання юридичної допомоги - 1500 грн.; на користь держави у рахунок відшкодування судових витрат 920,70 грн.,

в с т а н о в и л а:

за вироком суду обвинувачена ОСОБА_6 визнана винною і засуджена за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах:

обвинувачена ОСОБА_6 09 червня 2015 року приблизно о 09.30 год., керуючи технічно справним автомобілем Богсі В-шах реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить їй на праві власності, в світлий час доби по проїжджій частині вул. Леніна в м. Волноваха Донецької області в напрямку автошляху сполученням «Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь», виявила злочинну недбалість, що виразилася в неуважності та необережності при управлінні транспортним засобом, в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», при здійсненні повороту вліво у розрив розділового газону, при зміні дорожньої обстановки не обрала безпечну дистанцію до скутера Suzukі АZ 30 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , що рухався в попутному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною автомобіля Богсі В-шаг реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою частиною скутера Suzukі АZ 30 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій скутера Suzukі АZ 30 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального відростка лопатки, синець грудної клітини, садна лівого плеча, лівого передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, скоїла злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

На зазначений вирок потерпілим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати і постановити новий, яким призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на три роки та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 12000 грн.

Вказує, що суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання - каяття обвинуваченої ОСОБА_6 , але вона весь час намагалася перекласти на нього відповідальність, не вибачилась перед ним і не відшкодувала йому ні матеріальну, ні моральну шкоду.

При визначені розміру моральної шкоди, суд не врахував стан його здоров`я, що він не міг використовувати руку і плече довгий час, що перешкоджало йому самостійно за собою доглядати, він був вимушений звертатися за сторонньою допомогою, також він не міг доглядати за своїм садом, внаслідок чого він прийшов у занепад, а це спричиняло йому значні моральні страждання.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_7 який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, постановити новий, яким призначити обвинуваченій ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400 грн. з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на три роки, та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 12000 грн.; обвинувачену ОСОБА_6 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, відстоювала законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просила вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення, зазначивши, що не мала можливості відшкодувати потерпілому матеріалу та моральну шкоду, оскільки знаходилась в скрутному матеріальному становищі; прокурора, на думку якого вирок є законний і обґрунтований, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення злочину та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 ніким в апеляційному порядку не були оскаржені, а тому в апеляційному порядку не переглядаються.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд призначив обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено в межах санкції інкримінованої статті, його вид та розмір передбачений санкцією ч.1 ст.286 КК України, покарання є реальним.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу винної, суд враховував, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується добре, працює, є матір`ю двох дітей, старша донька навчається в технікумі на контрактній основі, менший син - школяр, була вагітною, свою вину в скоєнні правопорушення визнала у повному обсязі, вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро кається в скоєному, скоїла злочин з необережності, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість обрати покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Призначений вид та розмір покарання відповідає вимогам закону, є справедливим та забезпечує виправлення обвинуваченої та запобігає вчиненню подібних злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує, що за достатньо тривалий термін судового розгляду, ОСОБА_6 сумлінно виконувала свої процесуальні обов`язки, будь-яких порушень закону не припустила, працює приватним підприємцем, робота для обвинуваченої є джерелом доходу і пов`язана з пересуванням, позбавлення її права керування транспортними засобами, поставить її та її родину у скрутне матеріальне становище та позбавить можливості своєчасно відшкодувати потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду.

Тому підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання не вбачається. Апеляційні доводи потерпілого ОСОБА_7 не містять інших обставин, які не були враховані судом при винесенні вироку та могли б вплинути на розмір та вид покарання.

Що ж стосується апеляційних вимог потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000 грн., то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

При задоволенні позову в частині моральної шкоди суд прийняв до уваги, що потерпілий ОСОБА_7 переносив фізичний біль, деякий час від отриманих тілесних ушкоджень мав дискомфорт, але також суд прийняв до уваги і той факт, що обвинувачена, має двох дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, знаходилась в стадії вагітності, що підтверджується довідкою № 2270 від 20 жовтня 2015 року виданою Волноваською ЦРЛ, окрім того старша донька навчається в технікумі на контрактній основі, що підтверджується договором № 26 від 29 серпня 2014 року, згідно якого загальна вартість освітньої послуги складає 13650 грн., оплата проводиться по семестрам по 3500 грн., що є наявним у справі, син навчається в школі є неповнолітнім, автомобіль позивачкою куплено за кредитні кошти, що підтверджується договором з ПАТ «Банк» Київська Русь» від 20 вересня 2013 року, взято кредитні кошти в сумі 134721 грн. на купівлю транспортного засобу, а саме автомобіля Богсі В-шах реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є предметом застави, строк дії договору до 20 вересня 2018 року, що також є наявним у справі, тому моральна шкода з урахуванням спричиненої потерпілому моральної шкоди частково задовольнила в сумі 5000 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував ступень моральних страждань, які були спричинені потерпілому.

Так потерпілий ОСОБА_7 за станом свого здоров`я не мав можливості деякий час використовувати руку і плече, що перешкоджало йому самостійно за собою доглядати, був вимушений звертатися за сторонньою допомогою, також він не міг доглядати за своїм садом, внаслідок чого він прийшов у занепад, а це спричиняло йому значні моральні страждання.

При таких обставинах колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір стягнутої моральної шкоди до 7000 грн., що буде співрозмірним з моральними стражданнями потерпілого ОСОБА_7 , тим самим часткового задовольнити його апеляційні вимоги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 у рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 гривень.

В решті вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з часу вручення йому копії ухвали.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3