АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008633 від 11.07.2013 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сушківка. Уманського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.07.2002 Уманським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки і 4 місяці позбавлення волі;
- 15.03.2010 Балаклавським районним судом м. Севастополя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 69, 70 КК України на 2 роки 5 місяців і 5 днів;
- 28.12.2011 Уманським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна засудженого; 11.09.2013 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць і 14 днів.

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, 11.01.2016 року приблизно о 15 годині, знаходячись на пероні Центрального залізничного вокзалу, розташованого за адресою м. Київ, площа Вокзальна, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України, знайшов та підібрав згорток з фольги, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, що є наркотичним засобом метадоном. Придбаний таким чином наркотичний засіб ОСОБА_7 переніс до станції метро «Вокзальна» КП «Київський метрополітен», де в присутності двох понятих і був у нього вилучений. Згідно висновку експерта № 59х від 03.02.2016 надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору масою 0,177 г, містить наркотичний засіб метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) в наданій на дослідження речовині становить 0,156 г.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання ступеню тяжкості злочину та особі винного, внаслідок тяжкості.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він, працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей, матір-інваліда 1 групи, яка потребує стороннього догляду. Просить також врахувати дані про стан його здоров`я, а саме те, що він у минулому та дотепер проходить курс лікування від наркозалежності, перебуває на обліку в протитуберкульозному диспансері.
За результатами апеляційного перегляду просить звільнити його від кримінальної відповідальності, призначивши покарання у вигляді довготривалого лікування від наркозалежності, або звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч.2 ст.309 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який законом віднесений до категорії середньої тяжкості, дані про особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом обґрунтовано визнано рецидив злочину.

З урахуванням обставин вчиненого злочину та встановлених судом першої інстанції даних про особу винного, який на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах призначив йому покарання у виді позбавлення волі в найнижчій межі, передбаченій санкцією частини 2 статті 309 КК України.

Колегія суддів вважає, що подані до суду апеляційної інстанції довідки про захворювання матері ОСОБА_8 та про його працевлаштування не свідчать про незаконність рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання, оскільки призначене покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам закону.

Колегія суддів також вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, його виправлення неможливе без відбування покарання.

Не є обґрунтованими і доводи ОСОБА_7 про наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, оскільки зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами.

Також не підлягають задоволенню апеляційні вимоги ОСОБА_7 щодо звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки відповідно до положень цієї статті підлягає звільненню від кримінальної відповідальності особа за дії, передбачені частиною першою цієї статті, і яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Однак, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. Крім цього, дані стан його здоровя враховані судом під час призначення покарання.
З наведених вище підстав колегія суддів вирок суду залишає без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2