11-сс/775/134/2016(м)
263/6354/16-к

Єдиний унікальний номер 263/6354/16к Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11сс/775/134/2016(м) доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі строком на 60 днів, до 21 липня 2016 року, включно,-
ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного, за попередньою змовою групою осіб, готування, шляхом підшукування знарядь та співучасників до умисного вбивства на замовлення, тобто злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин: в квітні-травні 2016 року ОСОБА_9 , розробив план вбивства ОСОБА_10 , який передбачав умисне позбавлення життя останнього з застосуванням вибухового пристрою.
Згідно розробленому ОСОБА_9 злочинного плану, вбивство ОСОБА_10 повинно вчинятись із застосуванням вибухового пристрою. Під час готування до вчинення злочину та при його виконанні повинні застосовуватись засоби мобільного зв`язку, які раніше не використовувались, з метою виключення можливості подальшого викриття правоохоронними органами.
У той же час, плануючи готування вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_9 усвідомлював, що самостійно реалізувати свій злочинний намір йому не вдасться, у зв`язку з чим, в якості співучасників при вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 вирішив залучити своїх знайомих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , та розраховував на них, як на осіб, які спроможні вчинити вбивство з застосуванням елементів конспірації.
Так, на початку травня 2016 року, більш точну дату в ході проведення досудового розслідування встановити не вдалось, приблизно о 17.00 год. ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_11 та призначив йому зустріч о 18.20 год. на водоймищі селища Шевченко в 15 км. від м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області.
Під час зустрічі ОСОБА_9 враховуючи своє негативне ставлення до ОСОБА_10 з приводу його сфер впливу на осіб, які ведуть підприємницьку діяльність у м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області, виказав намір щодо умисного вбивства останнього та запропонував ОСОБА_11 взяти участь в реалізації умисного вбивства ОСОБА_10 , пообіцявши йому можливість вчинення групою осіб подальших неправомірних дій на території Донецької області з метою отримання незаконним чином грошових коштів від мешканців області. Отримавши від ОСОБА_11 згоду, ОСОБА_9 довів до відома розроблений їм злочинний план протиправного спричинення смерті ОСОБА_10 . Згідно вказаного злочинного плану ОСОБА_11 повинен прикріпити до автомобіля, де перебуває ОСОБА_10 вибуховий пристрій та підірвати його на зупинці біля кафе «Старый город» в м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області.
Продовжуючи свій злочинний намір, з метою обговорення спільного плану умисного вбивства ОСОБА_10 , через три дні, більш точну дату на даний час досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 відбулась зустріч в кафе «Шашлычный двор» на Дніпропетровській трасі у м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області, де ОСОБА_9 розповів ОСОБА_8 про розроблений сумісно з ОСОБА_11 план вбивства ОСОБА_10 та запропонував йому керувати автомобілем на якому ОСОБА_11 повинен виконати свою частину плану, на що він погодився.
Наступного дня, більш точну дату на даний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 4 тротилові шашки масою 400 гр. та 1 тротилову шашку масою 200 гр., чотири мобільних телефонів марки «Номі» з активованими СІМ картами оператора «Лайф» для зв`язку та використання в якості детонаторів для вибухівки, наказав йому зібрати з цього вибуховий пристрій за декілька днів та заказати через мережу «Інтернет» магніти для кріплення цього вибухового пристрою к автомобілю ОСОБА_10 для чого надав грошові кошти у розмірі 1800 грн. Також, за проханням ОСОБА_9 в ці декілька днів ОСОБА_11 повинен слідкувати за кафе «Старый город» в м. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області з метою встановлення часу прибуття та знаходження ОСОБА_10 .
ОСОБА_11 розуміючи протиправність вчинення ним протиправних дій, направлених на участь у готуванні вчинення умисного вбивства, 17.05.2016 року звернувся з відповідною заявою щодо протиправних дій ОСОБА_9 та інших до правоохоронних органів, надавши згоду на його участь у викритті їх у протиправній діяльності.
Через декілька днів, у травні 2016 року, більш точну дату на даний час не встановлено, ОСОБА_9 довів до відома ОСОБА_11 інформацію про викриття ОСОБА_10 їх злочинного плану, та необхідності його зміни в частині способу вбивства. Згідно нового плану ОСОБА_11 повинен прибути на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 та здійснити постріл у задню частину автомобіля, де перебуває ОСОБА_10 за допомогою гранатомету «РПГ-22», коли той буде рухатись при виїзді з парку «Юбилейный» ум. Покровськ (Красноармійськ) Донецької області.
З цією метою, 19.05.2016 року, близько о 11.00 год., ОСОБА_9 біля буд. АДРЕСА_1 передав ОСОБА_11 гранатомет «РПГ-22».
23.05.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року та постановити нову якою у задоволенні клопотання ст.слідчого 2-го СВ СУ прокуратури Донецької області відмовити.
Вважає, що судом не враховано вимоги ст.194 КПК України, а саме не надано належної оцінки обґрунтованості підозри та матеріалам провадження на яких ґрунтується підозра. Оскільки в матеріалах справи не мається достатніх відомостей на підтвердження безпосередньої участі або обізнаності ОСОБА_8 у підготовці до вчинення кримінального правопорушення. Зі свідчень Казаріна вбачається що ОСОБА_8 було запрошено в якості водія без повідомлення останньому про дії виконавця спланованого злочину. ОСОБА_8 перебував на відстані близько 1,5 км від місця злочину, знаряддя злочину не перевозив.
Посилався на те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні оскільки ОСОБА_8 , не має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а навпаки є громадянином України, має постійне мешкання, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Зазначив, що під час досудового розслідування були вилучені усі предмети та речі, яки мали значення для справи, що виключає можливість ОСОБА_8 знищити, сховати бо спотворити їх. Також не знайшло підтвердження посилання прокурора на можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого.
Під час розгляду клопотання прокурор не довів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганням ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника про незаконність і необґрунтованість судового рішення з проханням його скасувати, міркування прокурора про безпідставність апеляційних вимог та законність ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В клопотанні старшим слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 14, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме : протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.05.2016 року, протоколом огляду від 20.05.2016 року, рапортом о/у відділу ГВ БКОЗ УСБ України в Донецькій області ОСОБА_12 від 17.05.2016 року.
Також слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_8 , підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу він може ухилитись від органів досудового розслідування, суду, а також впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахував як наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного.
Крім того, слідчий суддя правильно не визначив розмір застави по даному кримінальному провадженню відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України.
З урахуванням наданих матеріалів судового провадження, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді за клопотанням про обрання запобіжного заходу без визначенням розміру застави щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі строком на 60 днів, до 21 липня 2016 року, включно залишити без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ