Провадження № 1-кп/522/368/16
УХВАЛА

20 травня 2016 Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0012745 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 138 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 138 КК України.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у басейні, розташованому у приміщенні комплексу TOB «ТК Морской» в період часу з 15 годин до 17 години 01.02.2013 р. надавали незаконну лікувальну діяльність ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді спеціальних водно-лікувальних процедур, шляхом занурювання їх на деякий час під воду, внаслідок чого ОСОБА_9 почав погано себе почувати та задихатись, на що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 переконували батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , що стан здоров`я ОСОБА_9 такий як требо, нібито так себе почувають діти завжди після водно-лікувальних процедур та йому треба лише відпочити. Через деякий час стан здоров`я ОСОБА_9 погіршився та він почав задихатись, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_6 викликали швидку, яка доставила ОСОБА_9 до відділення медичного центру «Інто-Сана» з діагнозом - клінічна смерть внаслідок неповного утоплення (відсутність самостійного дихання).

ІНФОРМАЦІЯ_4 о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приміщені медичного центру «Інто - Сана» помер.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні, посилаючись на те, що як вбачається з вступної частини СМЕ № 220 (стор. 5) експертам було надано лише матеріали кримінального провадження № 522/12089/14к на 409 аркушах, медична картка № 5537 МЦ «Інто-Сана» на ім`я ОСОБА_9 , інші медичні документи та лише один CD-диск на ім`я ОСОБА_9 .

Як пояснив допитаний в суді 15.04.2016 експерт ОСОБА_11 , під час проведення експертизи досліджувались матеріали, які направлялись на експертизу і зазначені у Висновку СМЕ № 220, а саме і CD-диск, на якому було зафіксовано дії людей під час перебування в коридорі (фойє) басейну, тобто, будь-якого іншого CD-диску, зокрема, із записами судових засідань в експертну установу не направлялась.

Про це ж свідчать і матеріали Висновку СМЕ № 220, в якому відсутнє посилання про отримання експертною установою технічних носіїв інформації з записами судових засідань.

На це ж вказує і та обставина, що в дослідницькій частині Висновку СМЕ № 220 аналізу та дослідженню піддавалися лише покази осіб (потерпілого, підозрюваного, свідків), які надавалися ними під час проведення досудового розслідування, і навпаки, в експертизі відсутні будь-які посилання на ті покази, які надавалися останніми в ході судового слухання справи.

Таким чином, покази потерпілого, обвинуваченого, свідків, які давалися в ході судового розгляду справи щодо обставин, які мали місце 01.12.2013 в приміщенні TOB ТК «Морской» та мають суттєве значення для правильного вирішення питань при проведенні СМЕ не були враховані фахівцями в ході експертного дослідження і залишились поза увагою останніх.

Зазначене порушення свідчить про неповноту та необ`єктивність з боку експертів при проведенні СМЕ № 220.

Раніше фахівцями Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» було надано Висновок спеціаліста № 417/14 від 15.12.2014 (Висновок спеціаліста № 417/14) за результатами двох експертиз, а саме, Висновку експерта Одеського ОБСМЕ № 23-4091/2013 від 24.01.2014. та Висновку експерта комісійної СМЕ Одеського ОБСМЕ № 128 від 01.04.2014.

Даний Висновок спеціаліста № 417/14 також був предметом дослідження експертами, які здійснювали СМЕ № 220, про що свідчать відповідні посилання на нього.

П. 1 підсумкової частини Висновку СМЕ № 220 від 07.12.2015. (стор. 81-82) абсолютно ідентичний за змістом з п. 1 «Підсумків» Висновку спеціаліста № 417/14 від 15.12.2014 (стор. 16).

Повне копіювання п. 5 Висновків спеціаліста № 417/14 від 15.12.2014 (стор. 16-17) знайшло своє відображення і в п. 4 комісійного експертного Висновку СМЕ № 220 від 07.12.2015 (стор. 82).

Аналогічне співпадіння має місце і в абз. 2 пункту 5.11 підсумкової частини Висновку експерта за результатами проведення комісійної СМЕ № 220 від 07.12.2015. стор. 82) із змістом, який викладено в абз. 3 п. 6 Висновку спеціалістам 417/14 від 15.12.2014 (стор. 18).

Вказане свідчить про те, що експерти, які проводили СМЕ № 220 фактично погодилися, хоча і частково, з висновками, які були зроблені фахівцями Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», що є додатковим підтвердженням правильності висновків, викладених спеціалістами даного медичного закладу у Висновку спеціаліста № 417/14.

У Висновку СМЕ № 220 містяться певні суперечності та невідповідності висновків окремих спеціалістів загальним підсумкам.

Так, в п. 6 Заключения лікаря анестезіолога ОСОБА_12 від 17.08.2015. (стор. 79 СМЕ № 220) вказано, що «Непосредственной причиной смерти ОСОБА_9 явилась острая сердечно-сосудистая и дыхательная недостаточность на фоне постреанимационной болезни, отека-набухания головного мозга, постгипоксической энцефалопатии».

Водночас, в п. 6 Заключения обласного позаштатного дитячого пульмонолога-алерголога департаменту охорони здоров`я ОСОБА_13 від 02.12.2015. (стор. 80 СМЕ № 220) вказано, що «причиною смерті ОСОБА_9 явився набряк головного мозку та зростання серцево-легеневої недостатності як результат поліорганної недостатності».

Разом з тим, в п. 6.7. «Підсумків» Висновку СМЕ № 220 від 07.12.2015. (стор. 82) вказано, що «причиною смерті ОСОБА_9 явилась постгіпоксична енцефалопатія, яка ускладнилась постреанімаційною хворобою, серцево-судинною та дихальною недостатністю».

В п. 5 Заключения лікаря анестезіолога ОСОБА_12 від 17.08.2015. (стор. 78 СМЕ № 220) вказано, що «Найболее вероятная причина возникновения правостороннего пневмоторакса - поражение легких в результате аспирации воды, развития двусторонней сливной гнойной пневмонии на фоне постреанимационной болезни».

Також, в п. 5 Заключения обласного позаштатного дитячого пульмонолога-алерголога департаменту охорони здоров`я ОСОБА_13 від 02.12.2015. вказано «причина виникнення правостороннього пневмотораксу у дитини ОСОБА_9 пов`язана з розвитком поліорганної недостатності внаслідок неповного утоплення» (стор. 77 СМЕ № 220).

Проте, в п. 5.11 «Підсумків» Висновку СМЕ № 220 (стор. 82) вказано, що «Таким чином, найімовірніше, що виникнення у гр. ОСОБА_9 правостороннього пневмотораксу було обумовлено технічно недосконалим проведенням медичної маніпуляції - катетеризації правої підключичної вени», що свідчить про суттєві протиріччя між висновками окремих фахівців-експертів та остаточними підсумковими висновками СМЕ № 220.

Допитаний в суді експерт ОСОБА_11 , незважаючи на вказані розбіжності в категоричній формі зазначив, що наявність у ОСОБА_9 правостороннього пневмотораксу є результатом недбалого або непрофесійного надання медичної допомоги останньому з боку медпрацівників.

В зв`язку з цим, є порушення та пряме ігнорування особами, які проводили експертизу, вимог п. 1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 за № 255/791), згідно якого «у випадку неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, експертна комісія вправі розглядати це порушення як тілесне ушкодження і визначити ступінь його тяжкості за цими Правилами».

Частиною 3 ст. 102 КПК України встановлено, що у разі «якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку».

Однак, незважаючи на вказані приписи, експерти не тільки не визначили ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження, але й залишили без належної фахової оцінки існування (або відсутність) причинно-наслідкового взаємозв`язку між пневмотораксом, який також спричиняє дихальну недостатність та призводить до негативних наслідків у вигляді різкого погіршення стану здоров`я, але й взагалі залишили дану обставину поза своєю увагою.

В п. 8 висновку лікаря анестезіолога ОСОБА_12 від 17.08.2015. (стор. 79 СМЕ № 220) вказано, що «в данном случае, клиническая смерть наступила после серии погружений», в той час, як дитина лише втратила свідомість приблизно через 1:20 - 1:30 год. після виходу з води басейну, не говорячи про час настання клінічної смерті. Вказане є додатковим підтвердженням того, що члени експертної комісії не були ознайомлені з показами, які надавались учасниками процесу в суді.

Натомість, ознаками клінічної смерті, яка триває 5-8 хв. є: відсутність пульсу, відсутність дихання, широкі зіниці, які не реагують на світло, втрата свідомості.

Отже, висновок експерта ОСОБА_12 , в цій частині відверто суперечить фактичним обставинам та перебігу подій, які відбувалися 01.12.2013, в приміщенні басейну, адже дитина втратила свідомість через значний проміжок часу (1:20 - 1:30 год.) після припинення безпосереднього контакту з водою в басейні.

Разом з тим, 15.04.2016 в суді експерт ОСОБА_11 пояснив, що йому взагалі невідомо час, коли ОСОБА_9 втратив свідомість що є додатковим свідченням того, що експертна комісія не в повному обсязі знайомилася з матеріалами справи, адже з оглянутої в суді відео-зйомки з місця пригоди та протоколу огляду предметів від 05.12.2013 (т. 1 стор. 52) чітко видно, коли, а саме, о 17:31:30 год. ОСОБА_5 виносить на руках дитину з приміщення басейну на вулицю, що було реакцією присутніх осіб на різке погіршення стану здоров`я. Таким чином, можна дійти висновку, що ОСОБА_9 втратив свідомість приблизно о 17:30 год., а до цього часу стан його здоров`я не викликав занепокоєння, про що свідчила спокійна поведінка оточуючих людей.

Також, під час допиту експерта, останньому задавались питання стосовно причин набряку очей, обличчя, шиї ОСОБА_9 , які почали проявлятися ще під час перебування у воді басейну та чи може дане явище бути проявом алергічної реакції, на що чіткої відповіді не було отримано, при цьому, зазначив, що даний набряк може бути ознакою асфіксії. Проте, на запитання, чи може він вказати спеціальну медичну літературу, в якій би описувались дані зовнішні морфологічні ознаки як результат асфіксії - вказати не зміг.

На запитання чи є набряк обличчя, очей і шиї результатом дії контактування із звичайною водою, повідомив, що про такі випадки йому невідомо. Отже, звичайне перебування у воді не може стати причиною набряку обличчя. Виходячи з цього, можна дійти висновку, що набряку передував вплив на організм дитини якихось інших зовнішніх факторів.

Пояснень щодо причин тривалого (протягом 6 діб, з 01.12 по 07.12.2013) виділення у ОСОБА_9 великої кількості піни, згідно медичної документації (стор. 6-10 СМЕ № 220), під час знаходження в клініці «Інто- Сана» експертом ОСОБА_11 також не надано.

Як вбачається з п. 2.8. Висновку СМЕ № 220 (стор. 82 СМЕ № 220), експертами не виявлено морфологічних ознак утоплення при судово-медичному дослідження трупа дитини, при цьому, вони лише посилаються на «нетипову картину утоплення», що свідчить про відсутність беззаперечних доказів, на підставі яких можливо було б дійти висновку про причину смерті ОСОБА_9 саме внаслідок «утоплення».

В зв`язку з цим, досить сумнівним з посиланням на «атипізм даного випадку» (п. 10 «Підсумків» СМЕ № 220 - стор. 83) є версія щодо пояснення причини смерті внаслідок утоплення як результат збільшення в крові вмісту вуглекислого газу та зменшення кисню внаслідок занурення і ось чому.

По-перше, після виходу з води дитина протягом 1:20 - 1:30 год. перебувала на суші, а тому дихала вільно, тобто, організм насичувався киснем в достатній кількості, позбавлявшись вуглекислого газу, втрати свідомості в цей період не відбувалося, однак, цьому не надано належного пояснення, з точки зору судової медицини, виходячи з того, що, як зазначалось раніше експертом навіть не враховувався час втрати свідомості ОСОБА_9 , хоча це було встановлено в ході судового розгляду справи, а саме, о 17:30-17:31.

По-друге, експерт не зміг послатися на будь-яку медичну практику або спеціальну літературу (джерело) тощо, в якому б описувався прояв вказаного вище «атипізму» за аналогічних умов.

Поряд з цим, питання стосовно того, яка медична література чи то фахові теоретичні розробки було використано при проведенні СМЕ - залишилось без відповіді, а на питання, на підставі чого в такому разі, експерти дійшли висновку що причиною смерті ОСОБА_9 було саме «втоплення» а не щось інше, від експерта отримано відповідь - «виходячи з досвіду роботи».

Таким чином, допит експерта дав достатні підстави щодо сумнівів в науковій і медичній обґрунтованості Висновку СМЕ № 220, достатньому професійному рівні та неупередженості з боку членів експертної комісії, і як наслідок - об`єктивності результатів проведеної експертизи взагалі.

Згідно клінічного діагнозу і у посмертному епікрізі «Інто-Сани» (стор. 6, 14-15 СМЕ № 220) вказано, що «Больной ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поступил в стационар 01.12.2013 г. 18:27. Диагноз: Неполное утопление (01.12.2013 время не известно). Состояние после клинической смерти (01.12.2013 17:59) вследствие утопления. Постреанимационная болезнь. Успешная СЛР (01.12.2013 18:01). Отек - набухание головного мозга. Мозговая кома III ст. Стрессовая гипергликемия. Постгипоксическая нефропатия. Острая почечная недостаточность. Множественные очаги отека дермы с элементами эпидермонекроза».

В той же час, в протокольній частині експертизи, відповідно до історії хвороби ОСОБА_9 з клініки «Інто-Сана», де за кожний день його перебування в медичному закладі лікарями описується його стан здоров`я, жодних згадувань про наявність у нього ознак набряку дерми або численних вогнищ набряку дерми з елементами епідермонекрозу взагалі відсутні.

Як вбачається з Висновку спеціаліста № 69/16 від 22.02.2016 - 09.03.2016, наявність цього явища є результатом імунологічних змін, які обумовлені алергічними імунологічними процесами, а саме, що «стан клінічної смерті ОСОБА_9 виник внаслідок розвитку в його організмі алергічної реакції, найвірогідніше, від речовини, якою знезаражують воду, що діяла на його організм під час перебування у басейні на що вказують наявність набряку очей, обличчя, шиї ОСОБА_9 , що почало проявлятися через 30-40 хв. його перебування у басейні з подальшим підсиленням, що вказує на місцеву дію алергічного фактору; перебування ОСОБА_9 у свідомості та в активному стані після виходу із басейну впродовж 15-30 хвилин та наступна втрата свідомості, що супроводжувалося виділенням «коричневої рідини з його носу» і відсутністю дихання, що вказує на поступовість розвитку патологічного процесу в його організмі, що властиве розвитку алергічної реакції з виникненням набряку легень, про що вказує виділення «коричневої рідини з його носу» та відсутність дихання; тривале виділення, починаючи від госпіталізації та впродовж декількох діб піни з його дихальних шляхів під час перебування у клініці ИНТО-САНА, що вказує на розвиток набряку легень, який є проявом алергічної реакції; поява на його тілі множинних вогнищ набряку дерми з елементами епідермонекрозу, про що вказано в заключному клінічному діагнозі клініки ИНТО-САНА. явища якого обумовлюються виникненням в організмі імунологічних комплексів; гістологічно встановлені (акт № 11/4091) наявність нерівномірного зтовщення міжальвеолярних перетинок в легенях, домішки лімфоїдних клітин в альвеолах та гомогенна рідина в них, а також ознаки редукції лімфоїдних фолікул в селезінці та зменшення їх розмірів, що вказує на розвиток набряку та імунологічної реакції в легенях, а зміни в селезінці свідчать про її імунологічну недостатність внаслідок розвитку алергічної реакції.

Зважаючи на те, що за життя у ОСОБА_9 не було проявів імунологічної недостатності, її виникнення найбільш ймовірно пов`язане із дією речовини, якою знезаражують воду, що призвело до появи і розвитку в його організмі алергічної реакції (стор. 22 Висновку № 69/16).

Також у Висновку спеціаліста № 69/16 зазначено, що Висновок експерта № 220 Одеського ОБСМЕ від 28.07.15 щодо причини смерті ОСОБА_9 не ґрунтується на наукових даних щодо розвитку механічної асфіксії внаслідок попадання та закриття дихальних шляхів водою та не підтверджений об`єктивними судово-медичними даними, а саме: при механічній асфіксії внаслідок попадання та закриття дихальних шляхів водою втрата свідомості настає під час перебування людини у воді, а не через 15-30 хвилин після припинення контакту з нею, як це сталося із ОСОБА_9 ; у випадках неповного утоплення після виходу із води людина має порушений стан здоров`я, обумовлений асфіксією, і не може виконувати активні дії, в той час як стан здоров`я ОСОБА_9 впродовж понад 30 хв. після виходу із басейну не викликав занепокоєння у його батьків під час виходу з басейну, миття, одягання та відпочинку. Тобто, стан його здоров`я не відповідав тим змінам, які властиві розвитку механічної асфіксії при неповному утопленні; при утопленні утворення та виділення піни з дихальних шляхів відбувається тільки під час контакту їх слизової оболонки з водою, а не через деякий час після контакту з нею, в той час як у ОСОБА_9 піну у дихальних шляхах почати констатувати після втрати ним свідомості, коли »він перебував за межами басейну, та впродовж декількох діб, про що відмічено у записах з клініки ИНТО-САНА; утопления не супроводжується розвитком набряку очей, обличчя, шиї, в той час як у ОСОБА_9 це почато проявлятися через 30-40 хв. його перебування у басейні з подальшим підсиленням та появою численних вогнищ набряку дерми з елементами епідермо некрозу при його перебуванні у клініці; за даними гістологічного дослідження у ОСОБА_9 не встановлено наявність ДВС-синдрому. Тому набряк дерми з елементами епідермонекрозу при його перебуванні у клініці може бути обумовлений алергічним імунологічним процесом; при утопленні не відбуваються імунологічні зміни, які відмічені у легенях та в селезінці у ОСОБА_9 при їх гістологічному дослідженні».

Поза увагою судово-медичної експертизи залишились свідчення осіб щодо появи набряків на тілі ОСОБА_9 , та наявність на його тілі численних вогнищ набряку дерми з елементами епідермонекрозу, не наведено та не використано дані лабораторних досліджень, які проводилися у клініці ИНТО-САНА, та не зазначено даних стосовно його медикаментозного лікування.

У заключному клінічному діагнозі медичної карти № 5537 стаціонарного хворого клініки ИНТО-САНА вказано про наявність у ОСОБА_9 множинних вогнищ набряку дерми з елементами епідермонекрозу, в той час як в даних щоденних спостережень його медичної карти стаціонарного хворого та в результатах судово-медичного розтину його трупа ці дані відсутні.

Фахівці в галузі судової медицини дійшли висновку, що клінічний перебіг з поступовим погіршенням стану здоров`я ОСОБА_9 з місцевими проявами у вигляді набряку шкіри та в подальшому численним епідермонекрозом, розвитком дихальної недостатності внаслідок набряку легень відповідає проявам відстроченої алергічної реакції гіперчутливості негайного типу з ураженням шкіряних покривів та дихальних шляхів (стор. 22-23 Висновку № 69/16), що не узгоджується та відверто суперечить Висновку експерта № 220 щодо причин смерті ОСОБА_9 .

У Висновку спеціаліста № 417/14 від 15.12.2014 (стор. 17) з посиланням на спеціальну медичну літературу («Гістологічне дослідження та гістологічна діагностика в судовій медичній експертизі. (О.Герасименко, Л.Латарцева - Донецьк, 1999. - с. 69) вказано, що «... при складанні висновків та обгрунтуванні діагнозу судово-медичною експертизою не були враховані дані лабораторних досліджень, які проводили ОСОБА_9 після його госпіталізації до клініки «Інто-Сана». Поверховий опис гістологічних препаратів є неповним, тому його обсяг не відповідає існуючим вимогам [3].»

Відповідно до положень п. 1.23 Додатку до Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) у відділеннях судово-медичної гістології, бюро судово-медичної експертизи, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.07.1995. за № 250/786) залишки шматочків, фіксованих внутрішніх органів, що складають формаліновий архів з номером експертизи та роком дослідження герметично упаковуються і зберігаються три роки в стані пригодному для повторного дослідження, а отже, експерти були зобов`язані провести нові дослідження гістологічних препаратів.

Окрім того, згідно п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, в тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.

Отже, при проведенні комісійної експертизи експерт ОСОБА_14 повинна була проводити нове дослідження гістологічних препаратів, а не користуватися результатами первинної експертної документації, які раніше були предметом дослідження під час розтину трупу і викладені в Акті № 11/4091 та знаходились лише на склі (стор. 77 Висновку № 220).

Про необхідність проведення нових досліджень зазначено в п. 7 Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 № 6 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 за № 56/792), де вказано, що «залежно від роду експертизи, до вказаних матеріалів повинні додаватись речові докази (гістологічні препарати, одяг, взуття тощо) та інші необхідні документи» та в п. 21.2. Правил згідно якого, протокольна частина висновку експерта повніша включати в себе обставини справи, необхідні відомості з матеріалів справи і попередньої медичної документації, дані попередніх експертиз, а також (за наявності) дані розтину ексгумованого трупа, лабораторних досліджень речових доказів...».

Всупереч цим вимогам, при проведенні повторної комісійної СМЕ № 220 за наявності гістологічних препаратів нові зрізи гістологічного матеріалу не робились, а гістологічні дослідження взагалі не здійснювались, що свідчить про неповноту експертного дослідження.

Висновок СМЕ № 220 є неповним ще і з тих причин, що відповідно до ухвали суду від 19.06.2015 на вирішення експертизи ставилося питання (№ 1) про те, «чи дозволяв стан здоров`я ОСОБА_9 відвідувати басейн. Якщо так, то чим це підтверджено?».

Відповідь на нього, яка надана у Висновку № 220 має наступний вигляд «згідно існуючих вимог, перед відвідуванням громадського басейну, дитина має пройти медичне обстеження у педіатра та отримати відповідну довідку. Без такої довідки дитина до відвідування басейну не допускається. Результати медичного огляду дитини лікарем повинні фіксуватися у його амбулаторній карті, де також зазначається, коли було видано таку довідку (дозвіл). За даними амбулаторної карти У-3-2011-02 ОСОБА_9 відомо, що він у 2012-13 р.р. хворів на респіраторну вірусну інфекцію. Останній запис від 21.11.2013р. - «здоровий». Будь-які записи, які б вказували на проведення медичного огляду ОСОБА_9 перед подіями 01.12.2013 р. та надавали дозвіл на відвідування басейну відсутні. Таким чином, сукупність об`єктивних даних, які представлені в медичній документації ОСОБА_9 свідчить, що стан його здоров`я на предмет можливості отримання дозволу для відвідування басейну не перевірявся, а потрібний дозвіл не надавався» (стор. 81 Висновку № 220).

Отже, з відповіді так і незрозуміло все-таки, чи дозволяв стан здоров`я ОСОБА_9 відвідувати басейн.

Аналогічно, фактично, без конкретної визначеності залишились питання № 2 та № 8, відповіді на які експертами були об`єднані.

Зокрема, на розгляд експертів ставилося «чи підтверджено діагноз «утоплення» об`єктивними судово-медичними даними?» (питання № 2), а також «якщо в даному випадку мало місце саме утоплення дитини у воді, то чим характеризувалося таке утоплення, і чи було воно типовим. Якщо ні, в чому конкретно полягали особливості утоплення. Як ці особливості могли вплинути на механізм утоплення дитини у воді?» (питання № 8).

Відповідаючи на них спеціалісти вказали наступне а саме, «2.8. У зв`язку з тим, що з моменту мавших місце подій до настання смерті пройшов проміжок часу близько 6 діб, то з цієї причини характерних морфологічних ознак утоплення при судово-медичному дослідженні трупа дитини виявлено не було. Нетипова картина утоплення була обумовлена відносно успішною серцево-легеневою реанімацією, тобто відновленням життєво важливих функцій організму (дихання і кровообігу) без відновлення діяльності центральної нервової системи. Найімовірніше, що у разі безуспішності реанімаційних заходів, проведених 01.12.2013 р. морфологічні ознаки утоплення у воді (крововиливи на поверхні серця і легенів, крайове здуття легенів і т.д.) були б явно виражені» (стор. 82 Висновку № 220).

Отже, і в цьому випадку, експерти ухилилися від надання конкретної і прямої відповіді в частині чи підтверджено утоплення об`єктивними судово- медичними даними, і якщо це так, то якими саме, і чим характеризувалося утоплення у воді, з перерахуванням певних ознак утоплення та підтвердженням цього об`єктивними судово-медичними даними, які знаходились (або були відсутні) в розпорядженні експертів.

Подібна невизначеність має місце і у об`єднаних відповідях підсумкових висновків експертизи на питання № 6 та № 7, викладених в ухвалі суду.

Так, відповідаючи на питання № 6 «яка причина смерті ОСОБА_9 , з урахуванням даних, отриманих в ході судово-медичного дослідження трупа, так і наявних у матеріалах справи?» та № 7 «якщо причина смерті утоплення у воді, то чи можна робити в категоричній формі висновок про настання смерті саме внаслідок утоплення при відсутності достовірних ознак утоплення при дослідженні трупа. На підставі чого базується той чи інший висновок?» - експерти зазначають, що «причиною смерті гр. ОСОБА_9 явилась постгіпоксічна енцефалопатія, яка ускладнилась постреанімаційною хворобою, серцево-судинною та дихальною недостатністю. Даний висновок підтверджується даними медичних документів: відсутністю свідомості, фотореакції, самостійного дихання, атонією, арефлексією; відсутністю біоелектричної активності головного мозку при проведенні електроенцефалограми. З урахуванням відомих обставин справи слід вважати, що найбільш вірогідною причиною виникнення постгіпоксичної енцефалопатії явилась механічна асфіксія внаслідок попадання та закриття дихальних шляхів водою» (стор. 82-83 Висновку № 220).

В зв`язку з цим, вказана причина смерті носить ймовірний, а не категоричний (беззаперечний) характер, що з урахуванням положень ст. 62 Конституції України про неможливість обґрунтування обвинувачення на припущеннях не може ставитись в провину ОСОБА_5 .

До того ж, наявність пневмотораксу також призводить до дихальної недостатності, яка пов`язана із суттєвими порушеннями нормального та самостійного дихання, про що вказано у п. 5 Висновку експерта № 128 від 01.04.2014-18.06.2014, а саме, «выявленный у ОСОБА_9 при КТ 05.12.2013 г. правосторонний пневмоторакс мог возникнуть при проведении отмеченных выше водных процедур, утопления и постреанимационной болезни. Он усугубил явления сердечно-сосудистой и дыхательной недостаточности, приведшие к смерти ребенка».

Наразі, п. 26 Правил та п. 2.8. Інструкції, передбачено, що у разі неможливості дати відповіді на питання (частину питання), що поставлені, або неможливості виконати всю експертизу судово-медичний експерт мотивує свою відмову і в письмовому вигляді повідомляє про це особу, яка призначила експертизу, що, в даному випадку, фактично було проігноровано експертами.

Вищевказане є порушенням положень п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК України в частині відсутності обґрунтованих відповідей на кожне поставлене питання та ставить під сумнів результати Висновку № 220.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судову експертизу» № 4038-ХІІ від 25.02.1994 даний акт визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

Згідно ст. 3 цього ж Закону, судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

Окрім того, відповідно до п. 3.6 Інструкції підсумки у висновку експерта є науково обґрунтованою думкою експерта.

Отже, будь-яка судова експертиза, в тому числі і судова-медична, повинна бути науково обґрунтованою.

Наразі, експерти, відповідаючи на питання № 10 «чим можна пояснити досить тривалий проміжок часу між процесом занурення ОСОБА_9 у воду і настанням клінічної смерті. Чи не пов`язано це з особливостями утоплення в даному конкретному випадку, і з якими саме?», окрім іншого зазначають наступне «атипізм даного випадку полягає лише в його рідкісній зустрічальності (встречаемости), але не в характері розвитку патофізіологічних змін в організмі». При цьому також не наводять буд-яких медичних досліджень, наукових пояснень, якими б обґрунтовувалась атипічність реакції організму людини за умов, які мали місце в конкретному випадку.

Таким чином, Висновок № 220 не містить жодних посилань на наукову літературу чи то теоретичні розробки фахівців в галузі судової медицини, на яких ґрунтуються висновки щодо встановлення причини смерті ОСОБА_9 саме внаслідок утоплення, а не в результаті будь-яких інших факторів.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

У Висновку експерта № 220 від 07.12.2015 міститься ціла низка неузгодженостей та суперечностей між дослідницькою частиною та підсумковими висновками осіб, які проводили повторну комісійну судово- медичну експертизу, для її проведення судом не було надано всіх матеріалів, які містяться в матеріалах судового провадження, додаткові лабораторні дослідження за можливості їх проведення взагалі не проводились, відсутнє наукове обґрунтування Висновку з посиланням на відповідну науково-медичну літературу або інші джерела, що, викликає значні сумніви щодо правильності та достовірності результатів, викладених у Висновку СМЕ № 220.

Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997. «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Комісійна експертиза призначається у випадках, коли є потреба провести дослідження за участю декількох експертів - фахівців у одній галузі знань (п. 12 вказаного Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.1997).

Оскільки, Висновок № 220 є неповним, необ`єктивним, суперечать одна одній та іншим матеріалам кримінального провадження та викликає обґрунтовані сумніви в його правильності, а для вирішення питань, пов`язаних із встановленням причини смерті малолітнього ОСОБА_9 , з`ясування наявності та/або відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та настанням негативних наслідків, необхідні спеціальні медичні знання, вважаю за необхідне призначити повторну комісійну судово-медичну експертизу.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України, проведення експертизи з метою встановлення причини смерті є обов`язковим.

Обвинувачений підтримав клопотання адвоката.

Прокурор та потерпілий заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на наявність в матеріалах кримінального провадження такої експертизи.

Заслухавши думки учасників судового розгляду з приводу призначення у кримінальному провадженні повторної комісійної судово-медичної експертизи у всіх учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що необхідно провести повторну комісійну судово-медичну експертизу.

Згідно ст. 242 КПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КПК України, проведення експертизи з метою встановлення причини смерті є обов`язковим.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 332 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи задовольнити частково.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 138 КК України, направити до Дніпровського обласного бюро судово-медичної експертизи для проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.Чи дозволяв стан здоров`я ОСОБА_9 відвідувати басейн. Якщо так, то чим це підтверджено?

2.Чи підтверджено діагноз «утоплення» об`єктивними судово-медичними даними?

3.З чим пов`язане виникнення у ОСОБА_9 набряків на обличчі та збільшення їх проявів під час його перебування у басейні та подальше виділення значної кількості піни із дихальних шляхів під час його перебування у клініці «Інто-Сана»? Якщо із проявами алергічної реакції, то чи могла вона привести до його клінічної смерті?

4.Чи можливо було позитивно вплинути на перебіг подій 01.12.2013 (зберегти життя ОСОБА_9 ) в разі своєчасного приїзду швидкої медичної допомоги та надання своєчасної і кваліфікованої потрібної медичної допомоги?

5.Яка найбільш ймовірна причина виникнення у ОСОБА_9 правостороннього пневмотораксу і чи пов`язане це з подіями, які відбувалися в басейні TOB ТК «Морской» 01.12.2013?

6.Що стало причиною смерті ОСОБА_9 ?

7.Чи відповідає висновок комісійної судово-медичної експертизи №220 від 07.12.2015 проведений ОБСМЕ матеріалам справи, та чи являється такий висновок науково обґрунтованим?

8.Чи пов`язані події які відбулися 01.12.2013 в басейні готелю «Морський» у м. Одесі, а саме занурення потерпілого ОСОБА_9 у воду з інтервалом в 1 секунду (занурення під воду 1 секунда та перебування над водою 1 секунда) з прямою причиною смерті ОСОБА_9 .?

9.Якщо причиною смерті ОСОБА_9 стала алергічна реакція то чи пов`язано це з тим, що потерпілий ОСОБА_9 наковтався води у результаті занурення останнього під воду?

Для проведення експертизи надати експертам: матеріали даного кримінального провадження з Актом судово-медичного дослідження № 4091 від 09.12.2013 - 16.01.2014; Висновком експерта № 23- 4091/2013 від 24.01.2014 - 10.02.2014; Актом судово-медичного дослідження № 1175/4091 від 09.12.2013. - 27.12.2013; Актом судово-медичного дослідження № 3546/4091 від 09.12.2013 - 18.12.2013; Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 128 від 01.04.2014 - 18.06.2014; Висновком спеціаліста № 115 від 17.09.2014; Висновком спеціаліста № 417/14 від 02.12.2014 - 15.12.2014; Актом судово-гістологічного дослідження гістопрепаратів № 11/4091 від 27.07.2015 - 03.08.2015; Висновком експерта № 220 від 07.12.2015, Висновком спеціаліста № 69/16 від 22.02.2016 - 09.03.2016; відеозаписи з приміщень і прилеглої території TOB ТК «Морской»; носії інформації (CD-диски) з технічними записами судових засідань у справі.

Копію даної ухвали направити для виконання експертам Дніпровського обласного бюро судово-медичної експертизи, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.

Проведення даної повторної комісійної судово-медичної експертизи провести за рахунок держави.

Висновок експертизи, відразу ж після її проведення, необхідно направити до Приморського районного суду м.Одеси.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

20.05.2016