Дата документу 14.07.2016

Справа № 334/3096/16-к
Провадження № 1-кп/334/283/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005149 від 30.10.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, не працевлаштована, не заміжня, неповнолітніх дітей не має, зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1) 27.02.2013р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.1 ст.186 КК України, до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. 05.08.2013р. знята з обліку по відбуттю терміну покарання;

2) 17.06.2015р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт. Призначене покарання не відбуте; у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.06.2015р., ОСОБА_4 була засуджена Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді ста годин громадських робіт.

29.07.2015р. ОСОБА_4 , під особистий підпис, була ознайомлена з порядком відбування покарання у вигляді громадських робіт, про що свідчить підписка та анкета, інспектором Ленінського PB КВІ УДПтС України в Запорізькій області, було винесено постанову про періодичність днів явки та реєстрацію, попереджено про наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Для відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 було видане направлення до Міського комунального підприємства «Основаніє», відповідно до якого вона повинна була приступити до відбування покарання з 03.08.2015р., однак на встановлену дільницю вона своєчасно не з`явилась.

05.08.2015р., ОСОБА_4 було винесене письмове попередження про те, що вона несвоєчасно приступила до виконання громадських робіт без поважних причин.

16.09.2015р., засуджена на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції не з`явилась. На її адресу інспекцією направлялись письмові виклики до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було направлено подання про здійснення примусового приводу засудженої, який був виконаний 07.10.2015 р., тобто самостійно ОСОБА_4 до інспекції не з`явилась. Цього ж дня, їй було винесено застереження у виді письмового попередження про відповідальність за неявку на реєстрацію без поважної причини та не відпрацювання призначеної судом кількості годин громадських робіт.

З призначених судом 100 годин громадських робіт, ОСОБА_4 відпрацювала лише 46 годин громадських робіт, з яких 29 годин відбула у серпні 2015р., 16 годин відбула у вересні 2015р. та 1 годину громадських робіт відбула в березні 2016р. Більше до відбуття громадських робіт не приступала. На теперішній час ОСОБА_4 не відпрацювала 54 години громадських робіт за вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

Відповідно до ст.ст. 37,40 КВК України, засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані додержуватись встановлених відповідно до законодавства порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Ухиленням також є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Зазначене свідчить про ухилення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, що полягає у не відпрацюванні встановленого судом строку громадських робіт, неявці за викликом до кримінально - виконавчої інспекції без поважних причин, неявці без поважних причин на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Крім того, 02.11.2015р., близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись на перетині вул. Інструментальної та вул. Бакинських Комісарів в м. Запоріжжя, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що полягало у розпиленні змісту газового балончику в обличчя малознайомого ОСОБА_5 , спричинила йому хімічний опік першого ступеню обох очей, після чого відкрито викрала його мобільний телефон «Prestigio Multi Phone PAP 5451 DUO» вартістю 1300 грн., чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втекла до себе до дому, а саме до будинку АДРЕСА_1 , де близько 23 години 30 хвилин, в ході огляду місця події, працівниками міліції було виявлено та вилучено мобільний телефон «Prestigio Multi Phone PAP 5451 DUO», що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинено повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй, органом досудового розслідування, кримінальному правопорушенні, повністю визнала, у вчиненому розкаялася, та пояснила суду, що дійсно 02.11.2015р. здійснила відкрите викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5 але той викликав працівників міліції та її затримали. Раніше вона була засуджена до громадських робіт які не відбула повністю без поважних причин. Просила призначити їй не суворе покарання, посилаючись на те що вона є сиротою, мешкала з дідусем, який помер та вона втратила його опіку та постійне житло. У скоєному розкаялась, принесла вибачення потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду особисті свідчення, в яких підтвердив, що 02.11.2015р. ОСОБА_4 відкрито викрала в нього мобільний телефон, після чого він викликав працівників міліції, які її затримали, та повернули йому телефон. Покарання просить призначити без позбавлення волі, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 не має.

На підставі ч.3 ст349 КК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє зазначена особа зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позицій, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії ОСОБА_4 по епізоду з невиконання покарання у вигляді громадських робіт суд кваліфікує за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Дії ОСОБА_4 по епізоду з потерпілим ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, відношення її до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 раніше була засуджена, до громадських робіт, скоєні нею злочини відноситься до категорії середньої тяжкості, має постійне місце проживання в м. Запоріжжя, офіційно не працює, але перебуває на обліку в центрі зайнятості, позитивно характеризується за місцем проживання, утриманців не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, думку потерпілого, який не наполягав на її суворому покаранні.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України відсутні.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , її відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції його від суспільства, та з цих підстав вважає за можливе призначити їй покарання в межах санкції статей, за якими кваліфікуються її діяння без позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.

Керуючись ст. ст.368-371,373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.389 КК України 1 рік обмеження волі;

за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 72 КК України приєднати ОСОБА_4 строк невідбутного покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2015 року у вигляді 54 годин громадських робіт, що відповідно до п. г) ч. 1 ст. 72 КК України становить 7 днів позбавлення волі, остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років семи днів позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік.

Відповідно до п.2-4 ст.76 КК України, зобов`язати засуджену ОСОБА_4 без дозволу органу кримінально-виконавчої системи не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

У відповідності до ст.100 КПК України, речовий доказ мобільний телефон «Prestigio Multi Phone PAP 5451 DUO», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити в його користуванні.

Речовий доказ балончик з розпилювачем «Средство самооборони шок перцовий», який знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ленінського відділу поліції Головного управління Національї поліції в Запорізькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1