Справа № 362/1647/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/170/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21.04.2016

УХВАЛА
іменем України
21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
За матеріалами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він, створивши фермерське господарство «Руслана», розташоване в с. Велика Бугаївка Васильківського району Київської області, будучи службовою особою приватного права, яка наділена організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, в порушення вимог ст. 3 Закону України «Про фермерське господарство», зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з метою незаконного отримання іншими особами у приватну власність земельних ділянок із земель, що є землями фермерського господарства «Руслана», яким включено у члени осіб, які не є родичами голови фермерського господарства та вищевказані особи не перебувають у родинних стосунках першого ступеня спорідненості, внаслідок чого із комунальної власності вибули земельні ділянки загальною площею 20,118 га, вартість яких становить 1926402 грн., що у 3163 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

23 квітня 2015 року відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0000534.

04 березня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

04 квітня 2016 року начальник відділення СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-2 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також ризиків у вигляді спроб останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім цього, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу належним чином не враховано тяжкість та наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя обгрунтовував своє рішення тим, що надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 ККУ, оскільки станом на 01.04.2016 року останньому не повідомлено про підозру. Посилання на те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні не підтверджені будь-якими допустимими і належними доказами, а є лише припущеннями.

Також було встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази не доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. ст. 177, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя обгрунтовано дійшов висновку, що слідчим не наведено жодної обставини, які вказують на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а прокурором в суді не доведено наявність підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання зазначеним в клопотанні ризикам, а тому обґрунтовано відмовив слідчому в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Доводи апелянта про необґрунтованість та незаконність рішення є безпідставними.

Таким чином, рішення слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідає вимогам закону і є обгрунтованим. Порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для визнання ухвали слідчого судді незаконною, колегією суддів не встановлено та підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого - без змін.

Головуючий:

Судді: