Справа № 201/4312/16-к
Провадження № 1-кс/201/2643/2016
УХВАЛА
Іменем України
15 серпня 2016 року м. Дніпро
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 на постанову прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000810, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015р., -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000810.
В обґрунтування доводів скарги посилаються на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування. Зокрема, в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 04.09.2015р. він повідомляв про факт його незаконного затримання 27.10.2014р., про відсутність обґрунтованої підозри на момент затримання, про порушення права на захист під час затримання, про співпадання часу проведення слідчих дій за його участю.
Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 надав заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглядати її за його відсутності та відсутності самого ОСОБА_4 , що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржників, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30.06.2016р. кримінальне провадження №0000810, відомості стосовно якого були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 30.06.2016р. не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.
Суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.
Так, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, прокурор ґрунтував його тим, що допитані у якості свідків працівники Криничанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які приймали участь у затриманні підозрюваного та проведенні досудового слідства у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 категорично відкидають твердження останнього щодо застосування до нього незаконних заходів з їхнього боку. Допитані у якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що були запрошені до Криничанського РВ у якості понятих при затриманні ОСОБА_4 . При затримані ОСОБА_4 був присутній захисник. Будь якого фізичного чи морального впливу на затриманого в їхній присутності ніхто не здійснював і ОСОБА_4 про це не скаржився.
Крім того, прокурор послався на те, що Законом України № 1261 від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», внесені зміни до Кримінального кодексу України, відповідно до яких обов`язкової умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_4 не встановлений.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, органом досудового розслідування у прийнятій постанові взагалі не зазначено та не проаналізовано доводів заявника, викладених у його заяві про вчинення кримінального правопорушення від 04.09.2015р., де він вказував про незаконне затримання 27.10.2014р., про відсутність обґрунтованої підозри на момент затримання, про порушення права на захист під час затримання, про співпадання часу проведення слідчих дій за його участю. Дані обставини взагалі не відображені у постанові, не допитаний сам потерпілий з цього приводу. Не вказано чим доводяться або спростовуються факти зазначені у заяві, яким чином прокурором їх перевірено, оскільки як на підставу спростування доводів заявника прокурор послався на те, що вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2015р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і засуджено до 12 років позбавлення волі. На теперішній час вирок суду є чинним.
Прокурором не зазначено, які доводи заявника спростовано обставинами, встановленими вироком, та що вони доводять.
Крім того, суддя слідчий вважає за необхідне відзначити, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.05.2016р. скасована ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.08.2015р., якою було залишено без змін вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2015р., яким засуджений ОСОБА_4 . Ухвала скасована з мотивів порушення права ОСОБА_4 на захист, так як він не був присутній в суді апеляційної інстанції, у зв`язку із чим не міг висловити свої доводи.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000810, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 30 січня 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.
Постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000810, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015, скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000810, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015р., направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1