11-сс/775/150/2016(м)
220/1104/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 червня 2016 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидове Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не працює, не навчається, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимого:

1) вироком Суворовського районного суду м. Одеси 29.11.2004 року за ст. 188 ч. 2, 185 ч. 3, 15-185 ч. 3, 289 ч. 2, 15-289 ч. 2, 357 ч. 3 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

2) вироком Березівського районного суду Одеської області 26.05.2010 року за ст. 185 ч. 2, 15- 289 ч. 2, 185 ч. 3, 289 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна;

3) вироком Піщанського районного суду Вінницької області 29.11.2010 року за ст. 393 ч. 1 до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання по вироку від 26.05.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

у провадженні слідчого СВ Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу ГУ НП України в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 14 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 14 травня 2016 року приблизно о 01.00 год., умисно, повторно, проходячи по АДРЕСА_3 , побачив на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_4 , без реєстраційного номерного знаку, який належить ОСОБА_7 на праві власності.

Діючи з корисним умислом, ОСОБА_5 пройшов на територію подвір`я, немаючого огорожі, та шляхом вільного доступу незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, викотив мотоцикл з подвір`я на вулицю Лиманну, де його завів та з місця скоєння злочину зник, тим самим, розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненому повторно, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, 31 травня 2016 року приблизно о 00.05 год. ОСОБА_5 , прийшов на територію с. Комар Великоновосілківського району Донецької області і, проходячи по АДРЕСА_1 вказаного села, побачив на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_5 алюмінієві бідони, які належать ОСОБА_8 на праві власності.

ОСОБА_5 діючи умисно, з корисних мотивів, відчинив хвіртку воріт та пройшов на територію подвір`я, звідки таємно, шляхом вільного доступу викрав три порожніх алюмінієвих бідона, вартістю одного 400 грн., загальною вартістю 1200 грн., та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1200 гривень.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України.

Він же, 31 травня 2016 року приблизно 01.30 год., діючи умисно, повторно проходячи по АДРЕСА_6 , вирішив вчинити крадіжку будь-якого майна з території храму святої ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_6 . Після чого реалізуючи свій злочинний намір, переліз через огорожу та проник на територію подвір`я, де виявив поблизу будівлі храму транспортний засіб марки ВАЗ 2106 р/н НОМЕР_1 , червоного кольору і в той момент у нього виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. Діючи з корисним умислом, ОСОБА_5 відчинив водійські двері скористався тим, що ключі від автомобілю знаходилися в замку запалення, незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, який на праві власності належить ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , виїхав на автомобілі за межі подвір`я та з місця скоєння злочину зник, тим самим, розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою, вчиненому повторно, тобто в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України.

01 червня 2016 року в 19.40 год. за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано.

За вказаним кримінальним провадженням на розгляд слідчого судді Великоновосілківського районного суду Донецької області 03 червня 2016 року надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді від 03 червня 2016 року задоволено з визначенням строку на 60 днів до 19 годин 40 хвилин 31 липня 2016 року включно з визначенням застави в сумі 116000 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, підозрюваний оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати щодо нього запобіжний захід у виді підписки про невиїзд або домашнього арешту, посилаючись на те, що саме ці запобіжні заходи нададуть йому можливість укласти угоду про примирення з потерпілими та відшкодувати їм матеріальну шкоду. Крім того, просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру і направити його до спеціалізованої установи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, копію висновку судово-психіатричної експертизи № 626 від 09 червня 2016 року, наданого Красноармійською місцевою прокуратурою Донецької області, обговоривши доводи апеляційної скарги підозрюваного в її межах, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушника, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з права людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчить на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення противоправних діянь.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, передбачених статтею177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд перевірив відповідність змісту подання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у поданні слідчого підстав для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема колегія суддів погоджується із висновками районного суду про доцільність врахування того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжких злочинів, за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, згідно яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, даних про особу, існування зазначених у клопотання слідчого ризиків, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, а також скоювати інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя з урахуванням всіх обставин правомірно та мотивовано задовольнив клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду нічим не підтверджені.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні виду запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , виходячи з самої тяжкості обвинувачення, обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, навівши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Що стосується доводів підозрюваного про застосування до нього примусових заходів медичного характеру і направлення його до спеціалізованої установи, колегія суддів вважає неслушними.

Зі змісту висновку судово-психіатричної експертизи № 626 від 09 червня 2016 року убачається, що ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Тобто, колегія суддів розцінює доводи підозрюваного в цій частині, як уникнення ОСОБА_5 від покладених на нього слідчим суддею зобов`язань.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді не зайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03 червня 2016 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3