№ 760/1082/16-к
№ 1-кс/760/2138/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29. 02. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність детективів НАБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність детективів НАБУ, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Скарга вмотивована тим, що 31 жовтня 2015 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань були зареєстровані матеріали кримінального провадження №0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 368 Кримінального кодексу України.

В рамках зазначеного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 20 січня 2016 року у справі №760/1082/16-к (1-кс/760/597/16) було задоволено клопотання заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури старшого радника юстиції ОСОБА_4 про проведення обшуку та надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме задля відшукування та вилучення предмету неправомірної вигоди, щоденників, документів, чорнових записів, мобільних терміналів систем зв`язку, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, у яких містяться відомості про вчинений злочин, грошових коштів, майна та інших матеріальних цінностей, які були здобуті у результаті вчинення кримінального правопорушення, а також інших предметів, речей і документів, які мають значення для даного кримінального провадження, зберегли на собі сліди або містять інші відомості та що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Скаржник зазначає, що на підставі зазначеної вище ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва, 21 січня 2016 року за адресою АДРЕСА_1 було проведено обшук, в результаті якого детективом було вилучено особисті речі та документи, які не мають ніякого відношення до кримінального провадження.

11 лютого 2016 року скаржник звернулась до детектива з заявою про повернення їй вилучених особистих речей та документів.

Того ж дня, скаржнику було повернуто частину вилучених речей, але не повернено вилучені у документи, а саме: договір про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 року серії НРС №2666 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48085268.

При цьому, скаржнику стало відомо, що на майно, яке не було повернуто скаржнику, арешт не накладався і до слідчого судді з клопотаннями про арешт майна, вилученого під час обшуку, проведеного 21 січня 2016 року, ніхто не звертався, що свідчить про триваючий характер протиправних дій та бездіяльності детектива.

Скаржник зазначає, що договір про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 року серії НРС №2666 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48085268 посвідчують особисту приватну власність ОСОБА_3 на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , а тому його вилучення та утримання без законних на то підстав є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантованого статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В зв`язку із зазначеним скаржник вважаючи свої права порушеними просила слідчого суддю:

- визнати незаконною бездіяльність детектива Національного бюро Першого підрозділу (відділу) детективів Головного підрозділу детективів НАБ України ОСОБА_6 по неповерненню ОСОБА_3 оригіналу договору про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 року серії НРС №2666 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48085268, відшуканих та вилучених за результатом обшуку квартири АДРЕСА_3 , проведеного 21 січня 2016 року;

- зобов`язати детектива Національного бюро Першого підрозділу (відділу) детективів Головного підрозділу детективів НАБ України ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 оригінал договору про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 року серії НРС №2666 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48085268, відшуканих та вилучених за результатом обшуку квартири АДРЕСА_3 , проведеного 21 січня 2016 року.

Представник скаржника в судовому засіданні подану скаргу підтримав в повному обсязі, просив слідчого суддю про задоволення скарги.

Представник НАБУ в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що вилучений під час обшуку договір про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 № 2666, 22.01.2016 визнаний речовим доказом, в зв`язку з чим представник НАБУ вважаючи клопотання необґрунтованими просив слідчого суддю про відмову в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення представника скаржника та представника НАБУ, вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059, відомості щодо якого внесені 31.10.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. З ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагав та отримав неправомірну грошову винагороду від ОСОБА_7 за вчинення в інтересах його батька ОСОБА_8 дій, з використанням наданої йому влади.

Вбачається, що за вказаними обставинами злочинної діяльності 04.02.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України.

Згідно санкції ч. З ст. 368 КК України особі, яка скоїла вказаний злочин, може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна, що згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У поданій скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що на вилучені речі та майно не накладено арешт та вони не мають ознак, передбачених ч. 2 ст. 167 КПК України, а також на те, що детективом, вилучені за адресою: АДРЕСА_4 , документи не визнані речовими доказами, їх зберігання в порядку затвердженому постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень КПК України» не забезпечено, в зв`язку з чим скаржник просила слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20.01.2016 детективам НАБУ було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою слідчого судді, зокрема, було надано дозвіл детективам НАБУ, серед іншого, на відшукання та вилучення документів, які мають значення для даного кримінального провадження, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказаний вище договір про розподіл спільного майна подружжя пов`язаний з набуттям у власність ОСОБА_5 майна (автомобіля марки «Toyota», моделі «Land Cruiser Prado», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі щодо цінностей та речей, набутих кримінально протиправним шляхом.

Так, відповідно до вказаного вище договору про розподіл спільного майна подружжя, автомобіль марки «Toyota» зареєстрований у ВРЕР на ім`я ОСОБА_3 залишається у особистій приватній власності підозрюваного ОСОБА_5 .

Оскільки ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку було прямо передбачено право вилучення документів, які мають значення для даного кримінального провадження та містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідно до діючих норм КПК України, вилучений договір про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 № 2666 відносяться до вилученого майна, без ознак тимчасовості.

Виходячи із змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України, згідно санкції вказаної статті, особі, яка скоїла вказаний злочин, може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні тяжкого корупційного злочину, за який законом, окрім покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років передбачена конфіскація майна, об`єкти нерухомого та рухомого майна або інші матеріальні цінності, що належать ОСОБА_5 можуть стати предметом конфіскації та звернуті в дохід держави.

Тобто, згідно ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу та ч. 5 ст. 171, ч.6 ст. 173 цього Кодексу.
Встановлено, що вилучений договір про розподіл спільного майна подружжя від 20.11.2015 № 2666, 22.01.2016 року визнаний речовим доказом.

З огляду на зазначене вище слідчий суддя на даний час не вбачає законних підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 171 -173, 303 307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1