Справа № 131/1788/15-к

В И Р О К
іменем України

"11" квітня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 10.07.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гауз, Чернишевського району, Читинської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 07.06.2006 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2, 15 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік; 22.04.2009 Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. 186 ч. 2 КК України на підставі ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 02.12.2014 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_5

з боку захисту

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
06.07.2015 близько 16:00 години, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклого умислу запропонував ОСОБА_4 вчинити крадіжку господарських речей із домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_7 . На вказану пропозицію ОСОБА_4 погодився та зазначив, що допоможе лише збути викрадене майно, а безпосередньо у крадіжці участі брати не буде. Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 проник на територію вказаного домогосподарства, де впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом злому навісного замка відкрив вхідні двері в будинок, з комори якого таємно викрав алюмінієву миску вагою 2,5 кг. Після цього, ОСОБА_3 шляхом злому навісного замка на вхідних дверях приміщення літньої кухні, таємно проник в середину неї, звідки таємно викрав алюмінієвий казан з кришкою на 80 літрів вагою 16 кг, десять алюмінієвих каструль та вісім алюмінієвих баняків різних розмірів, загальною вагою 18,5 кг та алюмінієвий термос на 25 літрів вагою 5 кг. Продовжуючи спільний із ОСОБА_4 злочинний намір, ОСОБА_3 виніс вищевказані викрадені речі на край городу, який розташований на території вищевказаного домогосподарства, де заховав викрадені ним речі в бур`яні. Після цього, ОСОБА_3 повернувся до свого будинку, де на нього чекав ОСОБА_4 , і повідомив останнього про успішне здійснення крадіжки. Близько 17:45 годині, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 прибули на місце де останній заховав викрадені речі і по черзі стали розбивати посуд з кольорових металів за допомогою сокири, яку ОСОБА_3 взяв на території домогосподарства потерпілої. Побивши частину посуду, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 склали уламки до поліетиленового мішку білого кольору, який ОСОБА_3 взяв на території свого домогосподарства та погрузили його на велосипед, який ОСОБА_3 позичив у свого знайомого ОСОБА_8 та поїхали в смт. Дашів, Іллінецького району, щоб продати викрадені речі та отримати за це кошти.
Так, 07.07.2015 близько 02:00 години ОСОБА_4 продав вищевказаний поліетиленовий мішок з поламаним посудом з кольорових металів ОСОБА_9 за грошові кошти у сумі 25 грн. та 1.5 л. горілки, якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпорядились на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми протиправними діями заподіяли матеріальної шкоди ОСОБА_7 на загальну суму 588 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у житло.
Вказані умисні дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) - за кваліфікуючими ознаками вчинена за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у житло.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, факти та обставини злочину підтвердили суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого кожним із них діяння, у вчиненому щиро розкаялись.
Суд переконався, що показання обвинувачених є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачені визнали свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, зокрема:
- ОСОБА_3 передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у житло;
- ОСОБА_4 , передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, тобто пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) - за кваліфікуючими ознаками вчинена за попередньою змовою групою осіб та поєднана з проникненням у житло.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням; особи винних, а саме:

- в силу положень ст.89 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вважається не судимим;
- обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, останній раз 02.12.2014 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 вересня 2015 року було скасовано звільнення від відбування покарання з випробування призначеного судом ОСОБА_3 , а його направлено в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання за вироком суду від 02.12.2014 року у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 06.07.2015 року, тобто в період іспитового строку.
Також судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обоє непрацюючі; не одружені; за місцем проживання обвинувачені характеризуються виключно з негативної сторони, на що вказують довідки видані виконавчим комітетом Копіївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку обвинувачені не перебувають.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, осіб винних, обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано їх діяння у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим під час іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за сукупністю вироків, керуючись ст. 71 КК України.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд повинен до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив в період іспитового строку, а тому суд при призначенні покарання, керуючись ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.12.2014 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу та інші обставини справи, що дають суду підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому суд приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та покладає на нього обов`язки, що передбачені ст.76 КК України.

Суд приходить до висновку, що такі покарання будуть достатніми для виправлення обвинувачених, а також попередження вчинення ними нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судом також встановлено, що в ході досудового розслідування до обвинувачених ухвалою Іллінецького районного суду від 25.08.2015 року було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строк дії якого закінчився, а інший не обирався. Обвинувачений ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллінецького районного суду від 02.12.2014 року, а з 28.12.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 тимчасово залишений в слідчому ізоляторі для проведення відповідних процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.72 КПК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, у межах якого він перебував у слідчому ізоляторі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 28.12.2015 року по 11.04.2016 року, що становить 3 місяці 16 днів та складає 7 місяців 2 дні.
Керуючись ст.65-67 КК України, ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.12.2014 року у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п. п. 2, 3, 4 КК України покласти ОСОБА_4 обов`язки на протязі іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази передані на зберігання потерпілій залишити в її розпорядженні.

Відповідно до ст.72 КПК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за даним вироком строк перебування у слідчому ізоляторі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 28.12.2015 року по 11.04.2016 року, що складає 7 місяців 2 дні.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1