Справа № 638/3519/16-к
Провадження № 1-кс/638/729/16
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
3 березня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000118 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, немаючого на утриманні малолітніх дітей, не судимого, призваного на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, стрільця регулювальника комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, суд -

встановив:
До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000118 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5

23.12.2014р. слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 та надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу, про що свідчить копія ухвали, яка надана прокурором в судовому засіданні.

З клопотання вбачається, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000118 від 01 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 19 травня 2014 року, в порушення ст. ст. 11, 16, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 -4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин, самовільно залишив місце служби - територію військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та до 27 лютого 2016 року до місця служби не повертався, а з*явившийся у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат ОСОБА_5 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 19 травня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 19 травня 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та до 27 лютого 2016 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, дії солдата ОСОБА_5 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, та відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії середньої тяжкості.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного солдата ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Солдат ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що 19 травня 2014 року, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 27 лютого 2016 до місця служби не повернувся.
Крім того, встановлено, що солдат ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте, допитані як свідки військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що 19 травня 2014 року солдат ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , до 27 лютого 2016 року до місця служби не повернувся, та про реальне місце свого мешкання органу досудового розслідування і військовій частині НОМЕР_1 , де проходить військову службу, не повідомив.
Крім того, у ході досудового розслідування, були здійснені неодноразові спроби викликати солдата ОСОБА_5 до органу досудового розслідування, проте останній на виклики не відповідав.
Також, солдат ОСОБА_5 може вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, залишивши розташування військової частини повторно.
Так, 19 травня 2014 року солдат ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді стрільця - регулювальника комендантського відділення комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що він не має права залишати місце служби, самовільно - без дозволу командирів, залишив місце служби. Тобто, своїми діями солдат ОСОБА_5 почав виконувати об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, яку продовжує виконувати по теперішній час.
Крім того, відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, якщо ця особа переховувалася від органу досудового розслідування.
В той же час, враховуючи, що під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було невідоме, 18 грудня 2014 року слідчим оголошено останнього у розшук, що свідчить про те, що солдат ОСОБА_5 вже переховувався від органу досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти такого суворого запобіжного заходу та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст. 178 КПК України.
За умовами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи наведене суд прийшов до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Вказані обов`язки не можуть бути покладені на підозрюваного на строк більше двох місяців, як це передбачено ч. 6 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт в військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_5 :
- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора та суду за першою вимогою.

Строк дії ухвали до 3 травня 2016 року, 12 години 40 хвилин.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали отримав: