АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2728/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 21 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 21 липня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна та скасуванні постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000029 від 27 лютого 2015 року в частині вимог про скасування постанови про визнання майна речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000029 від 27 лютого 2015 року повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалами слідчого судді, ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали слідчого судді від 21.07.2016 року щодо відмови у відкритті провадження в частині вимог про скасування постанови слідчого про визнання речовими доказами, та ухвали слідчого судді від 21.07.2016 року про повернення скарги на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, та ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої зобов`язати слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 повернути вилучене під час проведення обшуку майно, а саме: два внутрішніх жорстких диска та один зовнішній жорсткий диск, а також ноутбук, два договори і один акт приймання-передачі /у відповідності до протоколу обшуку/.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_10 вказує на те, що під час ухвалення вказаних рішень, слідчим суддею порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Апелянт зазначає, що вилучені два внутрішніх жорстких диска та один зовнішній жорсткий диск, а також ноутбук (у відповідності до протоколу обшуку); два договори та один акт приймання-передачі (у відповідності до протоколу обшуку) відповідно до положень кримінального процесуального кодексу не вважаються тимчасово вилученим майном, оскільки на їх вилучення судом було надано дозвіл. Таким чином, слідчий суддя дав не вірну правову оцінку статусу тимчасово вилученого майна, що у свою чергу послугувало підставою для повернення скарги у зв`язку з пропущеним строком, передбаченим ч.1 ст. 304 КПК України.
Крім цього, апелянт вказує, що ухвала слідчого судді від 21.07.2016 року щодо відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 про скасування постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні №0000029 від 27 лютого 2015 року винесена з порушенням Конституції України, КПК України та існуючої практики Конституційного Суду України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу та заяву з уточненням апеляційних вимог, перевіривши та дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження від 21.07.2016 року мотивована тим, що ст. 303 КПК України, передбачений вичерпний перелік дії та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні.

Постанова слідчого про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні не підлягає оскарженню відповідно до положень ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_10 відмовлено у відкриті провадження за його скаргою на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна в частині вимог щодо скасування постанови про визнання речовими доказами.

Ухвала слідчого судді про повернення скарги ОСОБА_10 від 21.07.2016 року у зв`язку з недотриманням строків її подання, мотивована тим що, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2015 року, слідчим СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , 21.05.2015 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були вилучені грошові кошти, два жорстких диска та один зовнішній жорсткий диск, ноутбук, два договори та один акт приймання передачі.

Постановою слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 22.05.2015 року, грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000029 від 27.02.2015 року. З приводу іншого майна, що було вилучено під час обшуку, рішення не прийнято.

Статтями 167, 169, 171, 173 КПК України передбачений алгоритм дій, щодо тимчасово вилученого майна. Таким чином, після вилучення 21.05.2015 року речей і документів, слідчий зобов`язаний був звернутись до суду з клопотанням про арешт майна не пізніше 22.05.2015 року, а у разі не звернення з таким клопотанням майно повинно бути повернуто, та з цієї дати повинен відраховуватись строк на оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна. Заявник звернувся до суду 15.07.2016 року тобто з пропуском встановленого строку на оскарження бездіяльності, посилаючись на те, що про існування постанови про визнання речовими доказами йому стало відомо лише 07.07.2016 року, та заявник не заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 304 КПК України, скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000029 від 27.02.2015 року, повернуто заявнику.

Такі рішення слідчого судді першої інстанції, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, ОСОБА_10 оскаржує, зокрема, постанову слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві від 22.05.2015 року ОСОБА_11 про визнання речовими доказами грошових коштів, вилучених під час обшуку 21.05.2015 року, оскільки на думку заявника при винесенні вказаної постанови, слідчим не було дотримано вимог ст. 110 КПК України, і зазначена постанова на думку заявника є підробленою.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до правил ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді викладеними в оскаржуваній ухвалі щодо відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, в частині скасування постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки ст. 303 КПК України не передбачено можливості оскарження постанови слідчого про визнання речових доказів у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя під час винесення ухвали про повернення ОСОБА_10 скарги на бездіяльність слідчого Голосіївського ГУ НП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, дав не вірну правову оцінку статусу тимчасово вилученого майна, оскільки на їх вилучення судом було надано дозвіл, не ґрунтується на вимогах закону, виходячи з наступного.
Так, ст.236 КПК України встановлено, що під час обшуку слідчий, прокурор має право вилучати, зокрема, речі, документи.
В той же час, ст. 167-168 КПК України передбачено, що, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.
Нормами ч.5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Таким чином, аналізуючи вказані норми закону, слідчий, прокурор зобов`язаний звернутися до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене під час обшуку, а у разі не звернення з таким клопотанням майно повертається особі у якої її було вилучено.

Так, з матеріалів за скаргою, не вбачається, що слідчий чи прокурор звертався до суду з клопотанням про арешт майна вилученого під час обушку 21.05.2015 року, як і не встановлено під час апеляційного розгляду.

Таким чином суд першої інстанції дав правильну правову оцінку про те, що частина вилученого майна під час обшуку 21.05.2015 року є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарга на неповернення тимчасово вилученого майна подається до суду, протягом десяти днів з моменту вчинення такої бездіяльності.

Оскільки ОСОБА_10 пропустив строк на оскарження такої бездіяльності, а звертаючись до слідчого судді не порушує питання про поновлення пропущеного строку, у зв`язку з чим, суд першої інстанції законно повернув скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000029 від 27.02.2015 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 21 липня 2016 року, якими відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна та скасування постанови про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000029 від 27.02.2015 року в частині вимог про скасування постанови про визнання майна речовими доказами, та повернуто заявнику скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність слідчого Голосіївського районного управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000029 від 27 лютого 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3