У Х В А Л А
Іменем України
31 серпня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України щодо забезпечення додержання прав підозрюваного ОСОБА_3 , який тримається під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП в м.Києві,-

В С Т А Н О В И В:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 30 серпня 2016 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в порядку ст.206 КПК України щодо забезпечення додержання прав підозрюваного ОСОБА_3 , який тримається під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП в м.Києві.

У скарзі ставиться питання про негайну доставку ОСОБА_3 до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва для з`ясування підстав позбавлення волі, визнання неправомірним зазначення слідчим в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.08.2016 року часу затримання ОСОБА_3 та негайне звільнення останнього з-під варти.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час підстав, передбачених ст.206 КПК України для негайної доставки ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 КПК України - якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обгрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Зі змісту скарги вбачається, що на думку захисника ОСОБА_3 був затриманий фактично о 18 год. 00 хв. 29.08.2016 року.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Враховуючи, що на момент звернення захисника з даною скаргою до суду та на момент її вивчення слідчим суддею 60 годин з моменту затримання ОСОБА_3 не сплинуло, у слідчого судді відсутні законні підстави для винесення ухвали щодо негайної доставки ОСОБА_3 до суду для з`ясування підстав позбавлення волі.

Відповідно до ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, до переліку, яких не віднесено скарг щодо підстав доставки підозрюваних до слідчого або прокурора, що здійснюють досудове розслідування.

Частиною 2 ст.303 КПК України, передбачено, що інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 36, ч.5 ст. 40 КПК України прокурор або слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже КПК України не наділяє слідчого суддю повноваженнями визнавати неправомірним зазначення слідчим відомостей щодо часу затримання у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи, що питання які ставляться у даній скарзі виходять за межі компетенції слідчого судді, дана скарга разом з матеріалами підлягає поверненню захиснику.

Крім того слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва не вправі зобов`язувати начальника Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП в м.Києві доставляти ОСОБА_3 до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
відмовити у постановленні ухвали про негайну доставку ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва.

Матеріали скарги повернути захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала на підставі ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя