Ухвала
іменем україни

24 листопада 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.,
- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

- за ч. 1 ст. 311 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, ОСОБА_5 приєднано покарання, призначене йому за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 31 грудня 2014 року у виді штрафу у розмірі 850 грн., яке постановлено виконувати самостійно.

Вирішено питання про судові витрати та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено: пом`якшено призначене йому за ч. 2 ст. 309 КК України покарання до 2 років позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Виключено з вироку вказівку суду про призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, а також про самостійне виконання, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу, призначеного за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 31 грудня 2014 року.

У решті вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком місцевого суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він на початку серпня 2015 року близько 16:00 год., поблизу звалища побутових відходів, що по вул. Калінінградська, м. Торецьк Донецької області виявив сухі рослини коноплі, після чого діючи незаконно, умисно, повторно, зірвав верхні частини конопель, тобто незаконно придбав, відніс їх до свого місця проживання, що по АДРЕСА_1 , де перетер руками, подрібнив, висушив та помістив у газетний згорток, та став незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту.

На початку вересня 2015 року, а саме приблизно 05 вересня, точну дату встановити не вдалося, близько 16:00 год. ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, незаконно з таблеток «Єфіна» та спирту, які він раніше придбав в аптеці та зберігав за місцем свого проживання, з добавкою чорного фосфору, виготовив психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, яку зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

На початку вересня 2015 року близько 10:00 год. ОСОБА_5 на ринку, який розташований в м. Торецьк Донецької області в районі автостанції, діючи умисно, незаконно придбав розчин соляної кислоти, який приніс до місця свого проживання для подальшого зберігання, використання та виготовлення психотропної речовини.

22 січня 2016 року в період часу з 14:30 до 15:00 годин працівниками поліції під час огляду вищевказаного місця проживання ОСОБА_5 було виявлено особливий небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 7,715 г., рідину у трьох шприцах, яка містила у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою у перерахунку на суху речовину 2, 99 г, що є великим розміром, а також . рідину у щприці, яка була прекурсором соляною кислотою, маса якої склала 18, 74 г.

У касаційній скарзі захисник указує про незаконність постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та даним про особу засудженого внаслідок суворості. На думку захисника, суд при призначенні покарання не взяв до уваги активне сприяння ОСОБА_5 розкриттю злочинів. Також захисник вважає, судом апеляційної інстанції не були враховані додаткові матеріали, надані стороною захисту, які характеризують особу ОСОБА_5 із позитивної сторони та дають підстави для призначення покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України. Захисник просить змінити оскаржувані судові рішення, призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням статті 75 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для задоволення скарги з мотивів, наведених у ній.

Захисник ОСОБА_4 не оскаржує доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинених злочинах і правильність кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, і не зазначає доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування судових рішень.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_5 покарання вищевказані вимоги кримінального закону судами дотримано.
Зокрема, суд при визначенні виду і міри покарання за вчинення ОСОБА_6 злочинів урахував їх ступінь тяжкості та характер, а також дані про особу засудженого, який раніше судимий, посередньо характеризувався за місцем проживання, офіційно не працював, на спеціальних обліках не перебував. При цьому пом`якшуючою покарання обставиною суд визнав щире каяття ОСОБА_5 у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше 5 років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.
Одночасно, із ухвали видно, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , які аналогічні доводам касаційної скарги його захисника ОСОБА_4 , а також врахувавши характеризуючи дані про особу ОСОБА_5 , які містилися у додаткових матеріалах, наданих суду, дійшов висновку про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.
Також як убачається з ухвали, судом були перевірені та визнані безпідставними доводи сторони захисту про необхідність звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без реального відбування покарання, оскільки засуджений вже раніше засуджувався за вчинення злочину в сфері обігу наркотичних засобів, проте він вчинив новий аналогічний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки в ній, окрім іншого, зазначені обґрунтовані мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 .

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 відсутні, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для відкриття провадження немає.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3