Справа № 481/148/16-к
Провадж.№ 1-кс/481/170/2016
УХВАЛА
про привід підозрюваного
25.11.2016 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні № 0000489,
про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
24 листопада 2016 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні № 0000489, про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, для подальшого розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 будучи засновником та головою ТОВ «Центр скорочення ризиків», та засновником ТОВ «Юридична консультація», діючи з корисних міркувань, вирішив шляхом введення жителів м. Новий Буг та Новобузького району в оману, під приводом надання юридичної консультації та допомоги, заволодіти належними громадянам грошима.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 перебуваючи у м. Новий Буг 26.09.2013 року уклав усний договір з ОСОБА_8 щодо допомоги у вирішенні питання про прийняття у спадщину земельного паю. Зловживаючи довірою ОСОБА_8 , не збираючись виконати умови усного договору взяв у останньої гроші у сумі 3300 гривень, чим завдав матеріальні збитки
Окрім цього 15.01.2014 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , обіцяючи їй допомогти у вирішенні питання, щодо здійснення державної реєстрації земельної ділянки, уклав з останньою усний договір про надання правових тут, та отримав гроші у сумі 500 гривень. Однак умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, чим спричинив останній матеріальні збитки.
Окрім цього 15.01.2014 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_10 , обіцяючи останній могти у вирішенні питання, щодо здійснення державної реєстрації земельної ділянки, уклав з останньою усний договір про надання правових послуг, та отримав від останньої гроші у сумі 500 гривень. Умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки.
Окрім цього, у лютому 2014 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , обіцяючи йому допомогти у вирішенні питання, щодо переоформлення документів уклав з останнім усний договір про надання правових послуг, та отримав гроші у сумі 1000 гривень. Умови навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Окрім цього 05.02.2014 року, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_12 , обіцяючи останній допомогти у вирішенні питання, щодо виготовлення технічної документації на будинок, уклав письмовий договір про надання правових послуг та отримав від ОСОБА_12 гроші у сумі 6000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Окрім цього 19.02.2014 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_13 , обіцяючи останній допомогти у вирішенні питання, щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, уклав письмовий договір про надання правових слуг та отримав від ОСОБА_13 гроші у сумі 4000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки.
Окрім цього 24.02.2014 року, ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_14 , обіцяючи останньому допомогти у вирішенні питання, щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, уклав з останнім письмовий договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 4000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Окрім цього на початку березня 2014 року ОСОБА_6 , зловживаючи довірою ОСОБА_15 , обіцяючи останній допомогти у вирішенні питання щодо виготовлення технічної документації, уклав усний договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 1800 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки.
Окрім цього 11.03.2014 року ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_16 , обіцяючи останній помогти у вирішенні питання щодо відновлення втрачених документів на квартиру, уклав усний договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 1100 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний суд, чим спричинив ОСОБА_16 матеріальні збитки.
Окрім цього 13.03.2014 року, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_17 , обіцяючи їй допомогти у вирішенні питання, щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, уклав письмовий договір про надання правових послуг та отримав від ОСОБА_17 гроші у сумі 4000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Окрім цього 15.03.2014 року, ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_18 , обіцяючи останньому допомогти у вирішенні питання, щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, уклав з останнім письмовий договір про надання правових послуг, та отримав гроші у сумі 4000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Окрім цього 24.03.2014 року, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_19 , обіцяючи останній допомогти у вирішенні питання щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку, уклав усний договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 3500 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки.
Окрім цього 28.03.2014 року, ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_20 , обіцяючи останній допомогти у вирішенні питання щодо виготовлення технічної документації на будинку, уклав усний договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 5000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки
Окрім цього 17.04.2014 року, ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_21 , обіцяючи останній допомогти у вирішенні питання, щодо примусового виселення квартирантів на законних підставах, уклав з останньою письмовий договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 3500 гривень. ОСОБА_7 умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки.
Окрім цього у квітні 2014 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_22 , обіцяючи останньому допомогти у вирішенні питання, щодо виготовлення технічної документації на будинок, уклав з останнім усний договір про надання правових луг, уклав усний договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 2350 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Окрім цього 08.05.2014 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_23 , обіцяючи останньому допомогти у вирішенні питання, щодо відновлення акту на земельну ділянку, уклав з останнім усний договір про надання правових луг, уклав усний договір про надання правових послуг та отримав гроші у сумі 3000 гривень. ОСОБА_7 , умови договору навмисно не виконав, а отримані кошти привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки.
Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_24 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.1, ч.2 ст.190 КК країни, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.
23 січня 2015 року ОСОБА_5 винесено повідомлення щодо оголошення про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1, ч.2 ст.190 КК України. Однак на виклики слідчого на 05, 08, 12, січня 2015 року ОСОБА_5 не з`явився, покинув своє місце проживання, і на даний час його місце перебування невідоме.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора та слідчого, які наполягали на задоволені клопотання щодо надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 для вирішення питання, щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, досудовим слідством встановлено, що на протязі 2013 - 2014 років ОСОБА_6 внаслідок шахрайських дій заволодів належними потерпілим грошовими коштами на загальну суму близько 48000,00 грн, що становить великий розмір.
У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 . Вина його повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: показаннями потерпілих, свідків, речовими доказами, копіями договорів та прибуткових касових ордерів, відомостями з державної реєстраційної служби, податкової інспекції та інших державних органів
В діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1,2 ст.190 КК України. Дії кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років позбавлення волі.
Також, на даний час встановлено, що ОСОБА_6 не з`являється по місцю проживання та його місце знаходження не відоме. В звязку з чим 26 січня 2015 року ОСОБА_6 оголошено в розшук.
Разом із клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 до суду подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
За змістом ч.2 ст.187 КПК України якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.
Частиною 4 ст.189 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування, або одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.
Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_6 , після вчинення кримінального правопорушення з місця перебування та проживання зник в невідомому напрямку і до цього часу його місце знаходження не встановлено, що вказує на ухилення від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, участь підозрюваного в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 190 КК України, в рамках наявного кримінального провадження, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 187-191 КПК України, слідчий суддя, -
постановив :
Клопотання старшого слідчого СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні № 0000489, про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України - задовольнити.
Дозволити затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, українця,громадянина України, раніше не судимого в силу ст..89 КК України, з метою його приводу до Новобузького районного суду Миколаївської області для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою.
Виконання ухвали суду доручити начальнику Новобузького ВП ГУ Національної поліції в Миколаївській області.
Ухвала про дозвіл на затримання втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання ухвали прокурором.
Відповідно до ст. 191 КПК України затримана на підставі ухвали судді, суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя