Справа № 194/1963/15-к
Провадження № 1-кп/0186/33/16
У Х В А Л А
29 квітня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 секретар ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000497 від 18 серпня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівка, Дніпропетровської області, освіта не закінчена вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22 травня 2015 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ст.75 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 та ч.1 ст.263 КК України

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні суд поставив на розгляд питання про доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів, так як ризики передбачені ст.177 КПК України не відпали.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою прохали суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити, з тих підстав, що воно є необґрунтованим, так як прокурором не доведено в судовому засіданні про існування ризиків передбачених ст.177 КПК України на теперішній час. Також адвокат зазначив, що в ході досудового розслідування обвинувачений з`являвся на першу ж вимогу слідчого до правоохоронних органів, що в повному обсязі спростовує зазначений прокурором ризик, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того в ході судового розгляду судом вже допитано більшу частину свідків, оглянуто речові докази та досліджено письмові докази. Прохав суд змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу та вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а також відповідно до ч.3 названої статті КПК України суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня розгляду такого клопотання. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи, що ОСОБА_5 перебуває під вартою більше п`яти місяців, за судом рахується з 13 січня 2016 року, але до суду з 12 засідань був доставлений лише в 5 (4 з яких були пов`язані з розглядом клопотань про продовження міри запобіжного заходу), що порушує права обвинуваченого на справедливий суд, передбачені ст.6 Конвенції про права людини, а також те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про ухилення ОСОБА_5 від явки до слідчого, прокурора чи суду, а також те, що в ході судового розгляду судом проведено дослідження всіх письмових та речових доказів по провадженню, допитано свідків, що виключає можливість обвинуваченого впливати на свідків суд приходить до висновку про недоцільність продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до приписів ст.181 КПК України домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час доби.

З вище зазначених підстав суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,3 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176,177, 181,194, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівки, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт строком 40 (сорок) днів з моменту оголошення ухвали, тобто з 29 квітня 2016 року до 07 червня 2016 року включно, звільнивши його з під варти в залі суду.

Заборонити обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до суду та прокурора на кожну вимогу ;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання Тернівському ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1 .