АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 08 червня 2016 року апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, АР Крим, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в кв. АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст.258, ч. 1 ст. 111 КК України.,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого ОВС 3 відділу 1 управління ДР ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене з прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_6 , та доручено прокурору провести перевірку відомостей, які надійшли від захисників підозрюваного у судовому засіданні, щодо застосування відносно ОСОБА_6 фізичного примусу та катування під час доставляння для проведення експертного дослідження, а також щодо неналежних умов утримання у Київському СІЗО.
В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначає, що із наданих матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_6 у будь-який проміжок часу перебував на обліку у лікаря-психіатра або нарколога, перебував на лікуванні з приводу ураження будь-якого ґенезу головного мозку та інших достовірних відомостей щодо наявності у останнього будь-якого виду психічного розладу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідування і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого ОВС 3 відділу 1 управління ДР ГСУ СБ України ОСОБА_10 , щодо призначення підозрюваному ОСОБА_6 стаціонарної судово-психіатричної експертизи у кримінальному проваджені № 0000041 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити дане клопотання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону через незастосування вимог КПК України.
Так, прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування та під час судових засідань в Шевченківському районному суді м. Києва в період з лютого по квітень 2016 року, підозрюваний скаржився на погане самопочуття, головні болі, неодноразово втрачав свідомість, але після його огляду лікарями швидкої медичної допомоги йому ставились діагнози, що всі медичні показники у нормі і госпіталізації він не потребує.
Крім того, апелянт звертає увагу на висновок амбулаторного обстеження судово-психіатричного експерта, в якому зазначено, що у підекспертного ОСОБА_6 виявлені ознаки депресивного розладу, для оцінки ступеню якого необхідно більш тривале спостереження в умовах психіатричного стаціонару, яке не можливе в амбулаторних умовах. А тому, експерт рекомендував проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокуроране підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ГСУ СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 29 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000041, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 111 КК України.

28 лютого 2016 року ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України було затримано та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеного 31 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000253.

03 березня 2016 року ОСОБА_6 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 29 лютого 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000041, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 111 КК України.

09 березня 2016 року постановою Генеральної прокуратури України матеріали кримінального провадження №0000253 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 253 КК України було виділено в окреме провадження та об`єднано з кримінальним провадженням, внесеним в ЄРДР під №0000041.

26 квітня 2016 року постановою слідчого у вказаному кримінальному провадженні було призначено ОСОБА_6 амбулаторну судово-психіатричну експертизу з метою з`ясування відомостей про питання чи перебував ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення у неосудному стані, а також для з`ясування питання чи потребує підозрюваний застосування примусових заходів медичного характеру, а також інших питань, що стосуються встановлення стану психічного здоров`я підозрюваного, наявності інших хронічних захворювань тощо.

За наслідками амбулаторного судово-психіатричної експертизи встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_6 виявлено ознаки депресивного розладу, а для оцінки ступеню депресивного розладу потрібно більш тривале спостереження за останнім в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджується висновками судово-психіатричного експерта № 180 від 04 травня 2016 року.

06 травня 2016 року старший слідчий ОВС 3 відділу 1 управління ДР ГСУ СБ України ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання старшого слідчого та доручено прокурору провести перевірку відомостей, які надійшли від захисників підозрюваного у судовому засіданні, щодо застосування відносно ОСОБА_6 фізичного примусу та катування під час доставляння для проведення експертного дослідження, а також щодо неналежних умов утримання у Київському СІЗО.

З протоколу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що при розгляді клопотання була з`ясована думка прокурора, захисника, підозрюваного та з`ясовані інші обставини, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про примусове залучення для призначення та проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Згідно зі ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, в порядку ст. 509 КПК України, відмовлено в задоволено клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_6 , оскільки з матеріалів провадження не вбачається і слідчим та прокурором не надано доказів того, що підозрюваний раніше перебував на обліку у лікаря-психіатра або нарколога, а також наявності у останнього будь-якого виду психічного розладу.

При цьому колегія суддів враховує і те, що ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора належним чином не обґрунтовано для з`ясування яких саме обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідно проведення згаданої стаціонарної експертизи, і без встановлення яких неможливе всебічне та повне розслідування вчиненого кримінального правопорушення.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 в ході досудового розслідування та під час судових засідань в Шевченківському районному суді м. Києва в період з лютого по квітень 2016 року, скаржився на погане самопочуття, головні болі та неодноразово втрачав свідомість, - не може прийнятими до уваги, оскільки вищенаведене не є достатньою підставою для призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Крім того, колегія суддів вважає непереконливим посилання в апеляційній скарзі на висновок амбулаторного обстеження судово-психіатричного експерта № 180 від 04 травня 2016 року, на який посилається сторона обвинувачення, оскільки в ньому, як правильно зазначив слідчий суддя, належним чином не вмотивовано необхідність призначення даного виду експертизи, не досліджувалось будь-якої медичної документації, що стосується психічного стану підозрюваного, а лише опитано ОСОБА_6 та досліджено матеріали кримінального провадження.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, які зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Таким чином, колегія суддів, приходить до остаточного висновку, що оскаржувана ухвала винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та слідчим суддею обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 , а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 242, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422, 509 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого ОВС 3 відділу 1 управління ДР ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене з прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваному ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа №11-сс/796/1783/2016 Категорія КК: ст. 509 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 , Доповідач: ОСОБА_1