Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження 00044 від 06 лютого 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стрільськ Сарненського району, Рівненської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з освітою вищою, неодруженої, раніше не судимої,
за ч. 1 ст. 366 КК України
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в установах і організаціях будь-якої форми власності на два роки.
На підставі ст. 124 КПК України стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів та проведення експертиз в сумі 491 грн. 40 коп.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винною в тому, що вона, працюючи на посаді головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, що відноситься до сьомої категорії посад (присвоєно черговий 12 ранг державного службовця, згідно наказу № 157-к від 03 вересня 2007 року), будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, умисно внесла в офіційний документ акт державного виконавця від 16 грудня 2014 року завідомо неправдиві відомості.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 покликається на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на припущеннях та недопустимих доказах. Зазначає, що акт державного виконавця від 16 грудня 2014 року, який є предметом інкримінованого злочину, не є офіційним документом, оскільки складений з порушенням визначеної законом форми, його реквізити не відповідають необхідним вимогам, визначеним в п.1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року № 512/5. Даний акт не внесений, відповідно до положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, затвердженого у Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, до Єдиного реєстру. Вказує, що наявні в справі докази, на які посилається суд, не підтверджують її вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, що є підставою для закриття провадження у справі. Просить скасувати обвинувальний вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року та закрити кримінальне провадження відносно неї на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подану ОСОБА_6 апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши матеріали справи й доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 щодо внесення нею до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей за обставин, зазначених у вироку, є обґрунтованими і підтверджуються сукупністю зібраних та оцінених, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, доказів.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Так, встановлено, що ОСОБА_6 , здійснюючи примусове виконання рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2014 року на підставі виконавчого листа № 572/1201/14-ц від 08 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_8 на користь Зносицької сільської ради Сарненського району Рівненської області 3670 грн. 70 коп. шкоди, заподіяної самовільною порубкою лісу, не перевіривши належним чином, у передбаченому законом порядку, наявності майна у боржника ОСОБА_8 , 16 грудня 2014 року, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, внесла в акт державного виконавця інформацію про відсутність майна в господарстві ОСОБА_8 , належного для опису в рахунок погашення боргу, яка не відповідає дійсності, зазначивши в якості понятих сусідів ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були присутніми при його складанні, неправильно вказавши їх ініціали та виконавши за них підписи. Місце складання акта вказала с. Катеринівку Сарненського району Рівненської області, без виїзду у дане місце.
Вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та досліджених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України є вірною.

Обов`язковою ознакою службового підроблення є його предмет офіційні документи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що акт державного виконавця не може бути предметом злочину за ч.1ст. 366 КК України є хибним, оскільки за змістом диспозиції вказаної статті статус офіційного має документ, який містить певну інформацію, яка має бути зафіксована у тій чи іншій формі (у тому числі письмовій) і на відповідному матеріальному носії (зокрема, папері) з метою її наступного зберігання, використання або розповсюдження та мати певні реквізити (бланк), документ повинен бути складений, засвідчений, виданий чи розповсюджений в інший спосіб службовою особою від імені державних органів та має містити інформацію, яка посвідчує певні факти, які породили чи здатні породити наслідки правового характеру.
Отже, акт державного виконавця від 16 грудня 2014 року в повному обсязі відповідає усім вищезазначеним вимогам щодо офіційного документа, який здатен унеможливити подальше примусове виконання рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2014 року.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам являються безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З пояснень ОСОБА_8 від 23 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 , прибувши за викликом ОСОБА_6 у відділ державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, підписав, наданий ОСОБА_6 , незаповнений бланк акту державного виконавця. Зазначив, що на прохання ОСОБА_6 вказав прізвища двох сусідів, які б, начебто, засвідчили її робочий візит до його господарства в с. Катеринівку для опису майна та акт державного виконавця про відсутність у нього майна, який вона складе в робочому кабінеті в м. Сарни без виїзду до його місця проживання (Т.1 а.п.155).
В своїх поясненнях від 09 вересня 2015 року по факту складання акту державного виконавця від 16 грудня 2014 року державним виконавцем ОСОБА_6 . ОСОБА_8 вказав, що, перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_6 в м. Сарни 16 грудня 2014 року, він власноручно поставив підпис на чистому бланку навпроти вписаного його прізвища, підписи за понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виконала самостійно. Крім того, зазначає, що станом на 16 грудня 2014 року у нього було наявне наступне майно: холодильника марки ATLANT (б/в), телевізора марки SAMSUNG, телевізійного тюнера YUMATU (б/в), бензокоси ВАЙПЕР (б/в), яке він придбав за спільні кошти сім`ї ще у 2012 році та перебуває у робочому стані по даний час (Т.1 а.п. 197-198), що підтверджується протоколом огляду місця події від 19 вересня 2015 року, який проведений у відповідності до вимог ст.ст.223, 237 КПК України (Т.1 а.п. 200-201) та фототаблицею до нього (Т.1 а.п. 202). Аналогічні пояснення ОСОБА_8 надані в судовому засіданні суду першої інстанції (Т.2 а.п. 45).
Допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 заперечили факт підписання ними акта державного виконавця від 16 грудня 2014 року, що підтверджується і висновком експерта ОСОБА_15 № 1.1-122/15 від 07 серпня 2015 року (Т.1 а.п.147), та свою присутність при його складанні в якості понятих чи свідків (Т.2 а.п.46). Аналогічні пояснення ними надані слідчому СУ УМВС України в Рівненській області 23 липня 2015 року, в яких зазначили про допущені помилки в акті щодо їх ініціалів (Т. 1 а.п. 158; а.п. 162).
Відповідно до протоколу допиту свідка від 23 липня 2015 року ОСОБА_6 пояснила, що 16 грудня 2014 року в своєму службовому кабінеті зробила запис щодо відсутності майна в ОСОБА_8 за адресою його проживання, зазначивши в якості понятих його сусідів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , завірила своїм підписом та надала ОСОБА_8 для ознайомлення та підпису. Вказує, що в пункті поняті навпроти прізвища ОСОБА_9 за її проханням підпис власноручно поставив ОСОБА_8 , а підпис за ОСОБА_10 виконала самостійно (Т.1 а.п. 166-167).
Суд обґрунтовано визнав достовірними послідовні покази свідків, які вони давали як в ході досудового слідства, так і в суді першої інстанції, що детально приведені у вироку суду та узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Покликання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на недопустимість доказів та обгрунтування висновків суду на припущеннях не заслуговують на увагу.

Так, вбачається, що слідчі дії щодо виконання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів від 27 травня 2015 року були проведені у відповідності до вимог ст. 165 КПК України, з якими погодилась і ОСОБА_6 , про що свідчить її підпис як в протоколі про тимчасовий доступ до речей і документів від 26 червня 2015 року, так і в описі речей і документів (Т.1 а.п. 58-59).
Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000044 відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, внесені 06 лютого 2015 року (Т.1 а.п. 1,2).
Постановою прокурора прокуратури Рівненської області від 13 серпня 2015 року у відповідності до вимог ч.1 ст.217 КПК України об`єднано матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000044 від 06 лютого 2015 року за ч.3 ст 368 КК України та № 0000239 від 10 серпня 2015 року за ч. 1 ст. 366 КК України в одне провадження (Т.1 а..п.103-104).
Захисником ОСОБА_7 висновків суду першої інстанції не спростовано і в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінальної справи не встановлено.
Оцінюючи вищевказані докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо їх належності, допустимості та достовірності, так як вони є достатніми для встановлення фактичних даних та узгодженими між собою, на підставі яких прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні нею пред`явленого стороною обвинувачення злочину.
Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів,
За наведеного підстав для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження в порядку ст. 417 КПК України не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА:
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3