Справа № 164/1488/16-к
п/с 1-кс/164/181/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2016 року. Смт. Маневичі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримав та просив скаргу задовольнити повністю.
Прокурор Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та старший слідчий СВ Маневицького РВ УМВС ОСОБА_4 , кожен зокрема, в судовому засіданні скаргу заперечили та просили відмовити у її задоволенні, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 жодного разу не звертався із клопотанням про повернення йому вилученого майна.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали кримінального провадження, вважаю, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні встановлено, що 8 листопада 2014 року в чергову частину Маневицького РВ УМВС надійшло по телефону повідомлення від невідомої особи про те, що в лісовому масиві неподалік смт. Маневичі та хутору Лоше невідомими особами здійснюється незаконний видобуток бурштину.
Із пояснень представника особи, яка звернулася зі скаргою адвоката ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_7 із відповідними письмовими клопотаннями чи скаргами про повернення йому вилученого майна до Маневицької місцевої прокуратури та СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області не звертався, лише в усній формі. Документів, які б підтверджували належність вилучених речей, які просить повернути ОСОБА_8 , - у його довірителя немає, окрім довіреності від власника автомобіля «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 .
Згідно довіреності від 8 липня 2016 року ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 бути представником при вирішенні питань, пов`язанихіз відчуженням (продажем або обміном) автомобіля марки УАЗ, модель 452, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.9).
Як пояснив в судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_4 , після вилучення речей, вказаних в протоколі огляду місця події від 8 листопада 2014 року, вчинялися дії спрямовані на встановлення їх власників. Після того, як на відповідний запит надійшла інформація про власника транспортного засобу марки «УАЗ», він особисто телефонував ОСОБА_9 , щоб той приїхав у Маневицький ВП для дачі відповідних пояснень та вирішення питання щодо можливості повернення майна. Однак вказана особа відмовилась та в подальшому зі скаргами, як і ОСОБА_7 , ні в поліцію, ні в прокуратуру не зверталась.
Із повідомлення Управління державної автомобільної інспекції УМВС України у Волинській області № 6490 від 19.11.2014 року державний номерний знак НОМЕР_1 видавався на автомобіль марки «УАЗ», 1982 року випуску, власник ОСОБА_9 , 1949 року народження, житель АДРЕСА_1 (а.с. 24).
Беручи до уваги те, що представником особи, що звернулася зі скаргою, ОСОБА_5 не доведено факт звернення ОСОБА_6 зі скаргами з приводу неповернення вилученого 8 листопада 2014 року майна, як і не надано доказів у підтвердження належності вилученого майна саме скаржнику, слідчий суддя приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.ст. 110, 167, 303-307, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1