Справа № 444/1588/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/754/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 травня 2016 року щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
оскаржуваною ухвалою відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду у кримінальному провадженні за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , за фактами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження закрито.

Місцевим судом встановлено, що пред`явлено обвинувачення про скоєння ОСОБА_9 таємного викрадення майна за попередньою змовою в групі з іншою особою 16 липня 2014 року із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 , на загальну суму 1108 гривень 50 копійок, 26 липня 2014 року діючи повторно, крім цього за попередньою змовою в групі з іншою особою із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , таємно викрадено майна на загальну суму 10111 гривень 50 копійок і 26 серпня 2014 року, діючи повторно ОСОБА_11 за попередньою змовою в групі з іншою особою із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 таємно вкрадено майно на загальну суму 5942 гривні 50 копійок.

Однак, у відповідності до висновку стаціонарної судово- психіатричної експертизи №135 від 15.07.2015 року ОСОБА_9 страждає хронічним психічним захворюванням у формі простої шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих їй дій, ОСОБА_9 також перебувала в хворобливому стані і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду про відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру змінити, резолютивну частину викласти в такій редакції: у застосуванні примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, за фактами вчинення кримінальних правопорушень закрити на підставі п.2 ст.513 КПК України у зв`язку з не вчиненням кримінальних правопорушень. Апеляційний розгляд просить провести без участі захисника.

В обґрунтуванні апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала стосовно ОСОБА_9 є законною, оскільки прокурор не зміг довести факт вчинення нею інкримінованих кримінальних правопорушень. Однак, судом при винесенні ухвали порушено вимоги кримінально процесуального закону. В резолютивній частині вироку не зазначено підставу, норму, у зв`язку з чим відмовлено в застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурорів проти доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення. Висновок суду про не доведеність вини ОСОБА_9 ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені в ухвалі і яким суд дав належну оцінку, а саме: показам потерпілої ОСОБА_10 , показам свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Беручи до уваги, що стороною обвинувачення не доведено та судом не встановлено, що ОСОБА_9 вчинила суспільно небезпечне діяння, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закрив кримінальне провадження.

Що стосується твердження захисника ОСОБА_8 про те, що в резолютивній частині ухвали слід зазначити підставу, норму, у зв`язку з чим відмовлено в застосуванні примусових заходів медичного характеру, то таке є безпідставним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 372 КПК України у резолютивній частині ухвали зазначаються лише висновки суду та строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Вимог щодо зазначення підстав норм закону у резолютивній частині не передбачається. Таке суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині ухвали, підставно відмовив у застосуванні примусових заходів медичного характеру і закрив провадження згідно ч.2 ст.512, ч. 3 ст. 513 КПК України.

Посилання апелянта на ч. 2 ст. 513 КПК України є безпідставним, оскільки ця норма регулює доведення вини особи у вченні суспільно небезпечного діяння в стані неосудності та застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак, як зазначено вище, вини ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованих їх суспільно-небезпечних діях не доведено, про що сам апелянт зазначає в апеляційній скарзі, погоджуючись з оскаржуваною ухвалою по суті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому відмовляє адвокату ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 травня 2016 року про відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4