Справа № 428/7478/16-к
Провадження № 11-сс/782/178/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2016 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного, адвоката - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м,Первомайська Луганської області, з середньою освітою, одруженого, якій є інвалідом 3 групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
07 липня 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшло клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 липня 2016 року клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Луганській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 задоволено.
Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 на 12 днів, тобто з 09.07.2016 року до 20.07.2016 року в межах досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав законною і обґрунтованою ухвалу слідчого судді та просив залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а також вказав, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 направлено до суду першої інстанції 14 липня 2016 року і слідчий суддя розглянув клопотання слідчого та продовжив строк тримання під вартою підозрюваному на стадії досудового розслідування, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до положень ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості;
2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Згідно з ч.ч.3,4 ст. 199 цього Кодексу, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При апеляційному розгляді справи встановлено, що ОСОБА_8 10.02.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України.
12.03.2016 року його повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України.
03.06.2016 року слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком до 5 місяців, тобто до 09.07.2016 року.
В клопотанні про продовження строку тримання під вартою зазначено, що в січні 2016 року, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи негативно налаштованою особою щодо діючої в Україні державної влади, особисто не сприймаючою проведення антитерористичної операції підрозділами Збройних сил України та правоохоронними органами на території Донецької та Луганської областей, виник злочинний умисел, спрямований на налагодження контакту з представниками спеціальних служб Російської Федерації, з метою надання допомоги іноземній організації в проведенні підривної діяльності проти України.
При цьому, ОСОБА_8 , діючи умисно та протиправно, усвідомлював, що діяльність так званої «ЛНР», її спеціальних служб, а також осіб, які входять до їх складу та виконують функції з забезпечення функціонування вказаної терористичної організації, є незаконною, що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, здійснюють збір інформації військового характеру з обмеженим доступом щодо здійснення силами АТО військових операцій, та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, тим самим забезпечуючи подальше функціонування терористичної організації «ЛНР».
Продовжуючи виконувати свій злочинний план, діючи умисно та протиправно, з метою заподіяння шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, державній та економічній безпеці України, з січня 2016 року (більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) по 09 лютого 2016 року, ОСОБА_8 збирав інформацію про базування, передислокацію військових частин та з`єднань Збройних сил України та за допомогою засобів мобільного зв`язку, здійснюючи при цьому заходи конспірації, використовуючи елементи умовностей, передавав представнику спеціальної служби Російської Федерації - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сприяє діяльності так званої «ЛНР», відомості військового характеру з обмеженим доступом щодо переміщення та місць дислокації підрозділів Збройних Сил України в Попаснянському районі Луганської області, кількості та видів їх озброєння, а також характеристик фортифікаційних споруд.
Вказаними умисними та протиправними діями ОСОБА_8 надавав допомогу іноземній організації в проведенні підривної діяльності проти України, з метою сприяння представникам терористичної організації «ЛНР» у здійсненні збройного опору силам АТО та в результаті передачі зазначеної інформації представникам спецслужб Російської Федерації могла бути нанесена шкода обороноздатності та державній безпеці України шляхом створення умов щодо викриття системи рубежів та позицій Збройних сил України, унеможливлення виконання ними завдань за призначенням та їх вогневого ураження.
Крім цього встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м. Луганську створено стійке ієрархічне об`єднання осіб, так звану «Луганську народну республіку» (далі «ЛНР»), яка відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-IV є терористичною організацією, оскільки є стійким об`єднанням трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, а саме підготовки та реалізації терористичних актів, підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організації незаконних збройних формувань, вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, та іншої діяльності що відноситься до ознак терористичної, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлені певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.
Її учасники на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчиненням інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР».
Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.
На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.
При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечують існування вказаної терористичної організації.
«ЛНР» має стабільний склад лідерів вказаної терористичної організації, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:
-створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;
-видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;
-організація та проведення незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР»;
-проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;
- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;
- налагодження взаємодії з незаконним державним утворенням «Донецька народна республіка» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;
-налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;
-налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;
-надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам бойового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;
-забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.
На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладались наступні обов`язки:
-систематична організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;
-з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;
-створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;
-вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями;
-захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;
-скоєння терористичних актів та диверсій на території України;
-захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході
проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;
-викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;
-силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;
-вчинення дій, спрямованих на унеможливлення проведення 25.05.2014 року позачергових виборів Президента України на території Луганської області;
-організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.
02.11.2014 року в м. Луганську та частині Луганської області, підконтрольній представникам «ЛНР», всупереч вимогам діючого законодавства України, проведені вибори Голови та депутатів «Народної Ради ЛНР», за результатами яких обрані Голова «ЛНР» - ОСОБА_10 та депутати до складу «Народної Ради ЛНР», які приступили до виконання повноважень 4 та 17 листопада 2014 року відповідно.
25.11.2014 року самопроголошеним Головою «ЛНР» ОСОБА_10 виданий указ №51/1/01/11/14 від 25.11.2014 року, згідно яким створена структура виконавчих органів державної влади ЛНР. До складу вищевказаних органів також входять спеціальні служби із забезпечення інформаційної, військової та територіальної безпеки «ЛНР», а також із здійснення розвідувальної діяльності в умовах збройного протистояння з силами АТО.
Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014 року, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.
Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/9 від 07.10.2014 року районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.
До проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучені військові підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, а також інші правоохоронні органи.
Разом з цим, 17.03.2015 року Верховна Рада України своєю постановою №254-VIII визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.
Крім цього, відповідно Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року №129-VIII; Заяви Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схвалену постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VIII; Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресій Російської Федерації та подолання її наслідків», схвалену постановою Верховної ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями, референдум, проведений у травні 2014 року - фіктивним, проведеним у неконституційний спосіб.
Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 року зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому, відповідно до п.«а» ст.2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів або злочинів, визнаних такими відповідно цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.
Поняття терористичної організації визначено відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 №638-IV і це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів.
Визначальним для визнання організацію терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.
Рішенням Варшавської конвенції 2001 року, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28.09.2001 року №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року №638-ІV терористична організація виділена, як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року №638-IV, терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних акті; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само, як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями ст.25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.

У січні 2016 року, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому було достовірно відомо, оскільки це є очевидним, що «ЛНР» діє на території України незаконно, її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації військового конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітникам правоохоронних органів України та військовослужбовцям Збройних сил України, виник злочинний умисел, спрямований на сприяння діяльності зазначеного псевдодержавного утворення. При цьому ОСОБА_8 усвідомлював, що діяльність так званої «ЛНР», її спеціальних служб, а також осіб, які входять до їх складу та виконують функції з забезпечення життєдіяльності вказаної терористичної організації є незаконною, та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, здійснюють збір інформації військового характеру з обмеженим доступом щодо здійснення силами АТО військових операцій, та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, тим самим забезпечуючи подальше функціонування терористичної організації «ЛНР».

Реалізуючи свій злочинний умисел, з січня 2016 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, по 09 лютого 2016 року, ОСОБА_8 збирав інформацію про базування, передислокацію військових частин та з`єднань Збройних сил України та за допомогою засобів мобільного зв`язку, здійснюючи при цьому заходи конспірації, використовуючи елементи умовностей, передавав представнику спеціальної служби Російської Федерації - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сприяє діяльності так званої «ЛНР», відомості військового характеру з обмеженим доступом щодо переміщення та місць дислокації підрозділів Збройних Сил України в Попаснянському районі Луганської області, кількості та видів їх озброєння, а також характеристик фортифікаційних споруд.

Вказаними умисними та протиправними діями ОСОБА_8 сприяв представникам терористичної організації «ЛНР» у здійсненні збройного опору силам АТО та в результаті передачі зазначеної інформації представникам спецслужб Російської Федерації могла бути нанесена шкода обороноздатності та державній безпеці України шляхом створення умов щодо викриття системи рубежів та позицій Збройних сил України, унеможливлення виконання ними завдань за призначенням та їх вогневого ураження.

Дії ОСОБА_8 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, яка підтверджується такими доказами:

- протоколами за результатами проведення НСРД від 03.02.2016, 08.02.2016, 12.02.2016 та 17.02.2016 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- рапортом начальника другого відділу ГВ КР УСБУ в Луганській області ОСОБА_12 від 09.02.2016 року;

- висновком експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи писемного мовлення та судової криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису.

Дані докази також були досліджені в судовому засіданні судом апеляційної інстанції.

Таким чином, прокурором доведена наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, за які санкціями цих статей передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.

Слідчим суддею також зроблений правильний висновок про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В ухвалі слідчий суддя в обгрунтування прийнятого рішення зазначив, що досудовим слідством обгрунтовано встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється враховуючи те, що терористична організація «Луганська народна республіка», незаконні збройні формування якої продовжують свою діяльність на території України, існує до теперішнього часу. ОСОБА_8 , згідно матеріалів клопотання, своїми діями сприяв незаконній діяльності останьої, та вчиняв дії, направлені на її підтримку, що вказує на наявність зазначених ризиків, а саме: перебуваючи на волі у підозрюваного виникне можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території, непідконтрольній державній владі України, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, в тому числі повно та об`єктивно дослідити всі обставини кримінального правопорушення, а також виконати дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, розкрити матеріали справи стороні захисту, виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого у відповідності з вимогами ст.ст.183, 184, 197, 199 КПК України на підставі обґрунтованої підозри за ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 258-3 КК України та наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність обставин, які обгрунтовують продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Крім того, згідно ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що слідчий суддя незаконно розглянув клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 після закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженні є необґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою заступника прокурора Луганської області від 06 липня 2016 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000040 від 09.02.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України в зв`язку з необхідністю виконання процесуальних дій, направлених на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, ознайомлення підозрюваного та його захисників з матеріалами провадження, участі у розгляді скарг на дії органу досудового розслідування, поданих захисником підозрюваного до слідчого судді, а також проведення при необхідності інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, сбору та закріплення доказів, продовжено до 20 липня 2016 року ( а.п.18-27).

Крім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 на момент розгляду клопотання слідчого та винесення оскаржуваної ухвали слідчого судді не був направлений до суду першої інстанції, а направлений до суду згідно наданої прокурором довідки 14.07.2016 року і зареєстрованій згідно штампу в Рубіжанського міському суді Луганської області 15.07.2016 року.

Необґрунтованими є і доводи захисника ОСОБА_6 про те, що слідчий суддя незаконно послався при розгляді клопотання слідчого на докази, які не були додані до клопотання, а також додані до клопотання докази не доводять вчинення підозрюваним складу інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3 КК України.

Відповідно ч.4 ст.193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою, слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Питання щодо доведеності вини особи наявними доказами на стадії застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжних заходів, не вирішуються, а вирішуються відповідно до ст.368 КПК України при судовому розгляді кримінального провадження по суті.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя своєю ухвалою «автоматично» продовжив строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 також є необґрунтованим.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст.ст.194, 196-197, 199 КПК України, в ній наведені підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного, зазначено мотиви прийнятого рішення та вказано строк дії ухвали.

Порушень норм КПК України при розгляді клопотання слідчим суддею, які тягнуть за собою скасування, або зміну ухвали слідчого судді, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , а ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 липня 2016 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 на 12 днів, тобто з 09.07.2016 року до 20.07. 2016 року, вважає законною та обгрунтованою.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 липня 2016 року про задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3