Єдиний унікальний номер 201/593/16-к
Номер провадження 1-кп/201/95/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
-26 січня 2005 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-22 вересня 2006 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська скасовано іспитовий строк відносно останнього та направлено засудженого для відбування покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2005 року, звільненого на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2009 року умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 5 днів,
-09 листопада 2010 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 2, 263 ч. 1, 70, 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі, звільненого по закінченню строку відбування покарання, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
24 грудня 2015 року о 06 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище (гаражний бокс), прийшов до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , розташованому за адресою АДРЕСА_2 , який визначив об`єктом посягання.
Знаходячись біля приміщення вказаного гаражу, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій корисний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище (гаражний бокс), повторно, шляхом підбору ключа відчинив замок воріт, тим самим проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_5 .
Знаходячись у гаражі ОСОБА_4 , побачив автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» 2004 року випуску, чорного кольору, держаний номер НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , розбив ліктем правої руки переднє ліве скло автомобіля, відчинив капот та побачив автомобільний акумулятор «Forse 60-А» жовтого кольору, вартістю 364 гривень, визначив його предметом свого злочинного посягання.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих мотивів, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: автомобільний акумулятор «Forse 60-А» жовтого кольору, вартістю 364 гривні, після чого намагався залишити приміщення вищевказаного гаражу, але був викритий під час скоєння злочину потерпілим ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 не виконав усі необхідні дії з причин, що не залежали від його волі, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, та не зміг розпорядитися викраденим майном, так як був затриманий на місці вчинення злочину.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у сховище (гаражний бокс), кваліфікується за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 24 грудня 2015 року приблизно о 6 годині ранку він, маючи умисел на викрадення чужого майна, перебуваючи біля гаражей на пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, обрав об`єктом посягання випадковий гараж, точний номер якого він не пам`ятає. З цією метою, він за допомогою металевої викрутки, відчинив замок гаражу, в якому побачив автомобіль марки «CHEVROLET AVEO». Він розбив ліктем правої руки переднє ліве скло автомобіля, відчинив капот та побачив автомобільний акумулятор жовтого кольору, який встиг відкрутити та поставити на підлогу, проте не встиг вийти з гаражу оскільки був зупинений потерпілим ОСОБА_5 . При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість викраденого майна, ні вину. Додав, що матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 за пошкодження скла автомобіля відшкодував в розмірі 1000 гривень. В скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що в кінці грудня 2015 року, точну дату вже не пам`ятає, він знаходився вдома у своїй квартирі та спав. Приблизно о 6 годині ранку він прокинувся від звуку брелоку сигналізації автомобіля, який знаходився в гаражі поруч з його будинком. Він одягнувся та вийшов до гаражу, на вулиці було темно, двері гаражу були зачинені зсередини, горіло світло та хтось шарудів. Він смикнув за двері та все затихло й одразу вимкнули світло. Тоді він викликав поліцію та зателефонував сусідові, з яким чекали на приїзд поліції біля гаражу. Коли приїхала поліція та відчинила двері гаражу, то він побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , розбите ліве бокове скло та акумулятор, який знаходився на підлозі. Також підтверджував, що під час досудового розслідування обвинувачений відшкодував йому матеріальну шкоду за пошкоджене скло автомобіля у розмірі 1000 гривень. Претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого не має, позов не заявляв, висловив думку щодо його покарання на розсуд суду.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив незакінчений замах на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у сховище (гаражний бокс), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що останній раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, офіційно не працевлаштований, не одружений, має середню спеціальну освіту, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування потерпілому ОСОБА_5 завданих збитків.
Разом із цим, суд враховує, що позбавлення волі на певний строк є одним з найбільш суворого покарання, яке може бути застосоване лише тоді, коли у суду є переконання, що призначення більш м`якого покарання не буде впливати на виправлення та перевиховання обвинуваченого, а виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, у суду такого переконання не виникло, тому суд приходить до висновку, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення, його особи та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України до основного покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 порядку витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 246 (двісті сорок шість) гривень 00 копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- акумулятор «Forse 60-А» жовтого кольору, який відповідно до розписки від 24 грудня 2015 року переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому, як законному володільцю.
- металевий ключ вигнутої форми сірого кольору та частина викрутки плоскої форми довжиною близько 5-6 сантиметрів, які відповідно до квитанції № 828 від 24 грудня 2015 року передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВД ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
-періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 246 (двісті сорок шість) гривень 00 копійок, на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- акумулятор «Forse 60-А» жовтого кольору, який відповідно до розписки від 24 грудня 2015 року переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому, як законному володільцю.
- металевий ключ вигнутої форми сірого кольору та частина викрутки плоскої форми довжиною близько 5-6 сантиметрів, які відповідно до квитанції № 828 від 24 грудня 2015 року передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВД ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1