Справа № 206/2985/16-к
Провадження № 1-в/206/529/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" червня 2016 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

лікаря психіатра ОСОБА_5

особи стосовно якої розглядається письмова заява ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську письмову заяву Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах відділення із звичайним типом нагляду на надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2016 року Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах перебування у відділені із загальним типом нагляду на надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_6 , який знаходиться на примусовому лікуванні на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2013 року в умовах відділення із посиленим наглядом.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2016 року примусові заходи медичного характеру змінено на перебування в умовах відділення із звичайним типом нагляду.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр підтримав письмову заяву та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення письмової заяви, зазначивши що ОСОБА_6 відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_6 просив змінити примусові заходи медичного характеру відносно нього зазначивши що його стан покращився та він має соціальні зв`язки із батьками а також він повністю усвідомлює вчинене ним суспільно небезпечне діяння, та у скоєному розкаюється.

Захисник-адвокат вважав за необхідне письмову заяву задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за письмовою заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно вимог ст. 514 КПК України, продовження зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.95 КК України ( 2341-14 ) введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам слід розглядати такі справи в порядку, передбаченому статтями 419, 422, 424 КПК України ( 1003-05 ). При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-III «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи, чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

Як встановлено у судовому засіданні ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2013 року до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відділення із посиленим наглядом, за вчинення ним суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_6 року вчинив суспільно небезпечне діяння, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Санкцією ч.1 ст.121 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні менше ніж 3 роки.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені письмової заяви та продовжити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним типом нагляду.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503,512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені письмової заяви Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_6 , про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах відділення із звичайним типом нагляду на надання амбулаторної допомоги у примусовому порядку.

Продовжити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру в умовах відділення із звичайним типом нагляду, строком до 6 місяців.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1