г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/210/16-к
Номер провадження 1-кп/213/74/16
В И Р О К
Іменем України
02 березня 2016 рокуІнгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0001900 від 13.12.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: Дніпропетровська область Широківський район, с.Отрадне, громадянина України, освіта: базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживає без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24.02.2004 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області по ст.296 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 15.10.2004 року по відбуттю строку покарання;

-03.10.2005 року Широківським районним судом Дніпропетровської області по ст.ст.199 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 05.03.2007 року умовно-достроково на 10 місяців 10 днів;

-22.04.2009 року Широківським районним судом Дніпропетровської області по ст.ст.213 ч.1, 307 ч.2, 321 ч.1, 70 ч.1 КК України остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання за ст.213 ч.1 КК України призначене у виді штрафу в доход держави в розмірі 1700 гривень -визначено виконувати самостійно, штраф не сплачено. Звільнений з місць позбавлення волі 09.07.2013 року умовно-достроково на 5 місяців 15 днів; судимості не погашені;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 12 грудня 2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин перебуваючи на першому поверсі в приміщені магазину «Промінь», що розташований за адресою пр. Кармелюка, 4 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, діючи умисно, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, користуючись тим, що ніхто не слідкує за його діями, таємно, всупереч інтересам власника, шляхом вільного доступу із корисливих мотивів, умисно, з прилавку викрав дві пляшки вина, а саме: вино «Алазанська долина» червоне 0,75 л. в кількості 1 шт. та вино «Кіндзмараулі» червоне в кількості 1 шт. 0,75л., які поклав собі під куртку, після чого утримуючи викрадене при собі з метою подальшого винесення його за межі магазину і звернення його на свою користь, намагався покинути місце скоєння злочину, аби мати можливість розпоряджатись викраденим майном, однак не довів свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і затриманий працівниками охорони магазину.
Згідно висновку товарознавчої експертизи № 22 від 26.01.2016 року ФОП ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 375грн. 25 коп.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, що виразилося у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Вищезазначені встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання та документи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному. Викладені в обвинувальному акті обставини скоєння злочину не оспорював, підтвердив, що все так і було як зазначено в обвинувальному акті. Вказаний злочин вчинив з корисливих мотивів, вкрасти вино вирішив тоді, коли перебував у магазині. Кількість та найменування викраденого майна підтверджує. Просить суворо не карати. Штраф, який йому було призначено за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2009 року обіцяє погашати частинами.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується поясненнями представника потерпілого, свідків, матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікували за ч. 3 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками, що виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, вину визнав повністю, щиро кається, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, викрадене майно вилучено. Цивільний позов не заявлено. Раніше судимий, судимості не погашені, має рецидив злочину. Згідно вироку Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2009року ОСОБА_4 був засуджений за ст.ст.213 ч.1, 307 ч.2, 321 ч.1, 70 ч.1 КК України та остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання за ст.213 ч.1 КК України призначене у виді штрафу в доход держави в розмірі 1700 гривень -визначено виконувати самостійно, штраф не сплачено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання вини у повному обсязі.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у виді мінімального строку позбавлення волі. Оскільки виправлення обвинуваченого можливе і без його безпосередньої ізоляції від суспільства, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України необхідно звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, своєчасно з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2009 року за ст.213 ч.1 КК України призначено основне покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 1700 гривень та встановлено, що штраф не сплачено, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.3 ст.72 КК України- основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконувати вироки необхідно самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покладені на нього обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

своєчасно з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2009 року за ст.213 ч.1 КК України, яким призначено ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 1700 гривень, складанню з покаранням за даним вироком не підлягає і відповідно до ч.3 ст.72 КК України їх виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу- не обирати.

Речові докази: дві пляшки вина, а саме: вино «Алазанська долина» червоне 0,75 л. в кількості 1 шт. та вино «Кіндзмараулі» червоне в кількості 1 шт. 0,75л., які передані на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_5 - залишити у останього.
Матеріали кримінального провадження, справа № 213/210/16-к, пр.№ 1-кп/213/74/16 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили.

Відповідно до статті 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1