АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти у сумі 172 500 доларів США, що належать ОСОБА_6 , які були вилучені 16.06.2016 року в ході обшуку фактичного місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим надано достатньо доказів на підтвердження наявності правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2016 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Вказує на те, що грошові кошти були вилучені 16.06.2016 року, а ухвала слідчим суддею постановлена 21.06.2016 року, оскільки арештоване майно є тимчасово вилученим має місце порушення строків розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Крім того, враховуючи те, що розгляд клопотання слідчого проводився без повідомлення власника майна, строк на оскарження ухвали слідчого судді відповідно до вимог ч. 3 ст. 395 КПК України апелянтом не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 21.06.2016 року було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушення, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог слідчий суддя дотримався.

Так, Слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000698, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України по факту заволодіння службовими особами ВАТ «Родовід банк» в особі в.о. тимчасового адміністратора ОСОБА_8 та ЗАТ «Укргаз-енерго» (правонаступником якого є ПрАТ «Укргаз-енерго») в особі голови правління ОСОБА_6 шляхом зловживання службовим становищем та використання підробленої додаткової угоди №3 до Договору строкового банківського вкладу від 29.02.2008 року, грошовими коштами ВАТ «Родовід банк» в сумі 283 289 424,65 грн.

В рамках даного провадження, 16.06.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року, було проведено обшук за місцем фактичного проживання голови правління ПрАТ «Укргаз-енерго» ОСОБА_6 , за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, вул.. Старокиївська, 40/1, в ході якого поміж іншого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 172 500 доларів США.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти, слідчий зазначив, що метою даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане в клопотанні майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки хору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 16.06.2016 року вказані грошові кошти визнано речовими доказами.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та спів розмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, за викладених в ній обставин про незаконність ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти у сумі 172 500 доларів США, що належать ОСОБА_6 , які були вилучені 16.06.2016 року в ході обшуку фактичного місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2679/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1