Ухвала іменем україни 31 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженого захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2016 року про повернення апеляційної скарги прокурора на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
За вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 263 КК України на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу на строк

5 років без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів

ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 зазначеного Кодексу ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
На зазначений вирок прокурор подав апеляційну скаргу, яку суддя Апеляційного суду Запорізької області ухвалою від 13 листопада 2015 року повернув особі, яка її подала.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу про повернення його апеляційної скарги, стверджуючи, що подав апеляційну скаргу до суду в установлений законом строк.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала скаргу і просила її задовольнити, засудженого та його захисника, які просили залишити без зміни оскаржувані судові рішення. перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення

про повернення апеляційної скарги було прийнято на підставі ч. 3 ст. 399 зазначеного Кодексу, п. 4 якої передбачає, що апеляційна скарга повертається особі, котра її подала, у випадку, якщо скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і така особа не порушує питання про поновлення цього строку.

Суд, приймаючи таке рішення, зазначив, що прокурор апеляційну скаргу подав з порушенням порядку та пропуском строку апеляційного оскарження вироку. При цьому суд також констатував той факт, що прокурор не подавав заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку.

Однак такі висновки апеляційного суду не узгоджуються з вимогами процесуального закону до апеляційної скарги та положеннями щодо порядку визначення початку й закінчення процесуальних строків, а також суперечать даним, наявним у матеріалах провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційну скаргу, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подано на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

При цьому ст. 115 цього ж Кодексу встановлено, що при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

До того ж ст. 116 КПК України передбачає, що процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим Кодексом строки, а строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

З огляду на наведені положення закону та з урахуванням того, що прокурор оскаржував вирок від 14 вересня 2015 року, який було постановлено відповідно до календаря у понеділок, останній день подачі касаційної скарги для прокурора був 14 жовтня того ж року.

При цьому, як видно з матеріалів провадження, відповідно до штемпеля на конверті, в якому апеляційна скарга прокурора надійшла до апеляційного суду, її було здано на пошту 12 жовтня 2015 року, що також підтверджується результатами відстеження пересилання поштових повідомлень та відповіддю начальника поштампу Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта», доданими прокурором до його касаційної скарги.

Тобто з урахуванням наведеної інформації висновок апеляційного суду про те, що прокурор подав апеляційну скаргу на вирок від 14 вересня 2015 року 14 жовтня того ж року, тобто поза строком на його апеляційне оскарження, суперечить вимогам процесуального закону та матеріалам кримінального провадження.

При цьому слушними є вказівки суду апеляційної інстанції про те, що апеляційну скаргу прокурора на вирок районного суду подано з порушенням порядку її подачі, оскільки відповідно до вимог ст. 395 КПК України скарги на таку категорію рішень подаються через суд, який їх ухвалив, тобто через суд першої інстанції, в той час як прокурор таку скаргу направив до апеляційного суду, однак таке порушення не може слугувати підставою для повернення апеляційної скарги.

Таким чином, рішення апеляційного суду про повернення апеляційних скарг на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України є незаконним, необґрунтованим та передчасним, крім того, воно обмежує право прокурора на оскарження судового рішення, тому цю ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 404, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 13 листопада 2016 року про повернення апеляційної скарги прокурора

на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 ______________ ОСОБА_3