Справа № 368/463/16-к
Провадження № 1-в/368/142/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, освіта середньо - спеціальна, українця, громадянина України, неодруженого, жителя до засудження АДРЕСА_1 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання,
В С Т А Н О В И В:
До Кагарлицького районного суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_4 із клопотання про застосування до нього ст.. 81 КК України, посилаючись на те, що 08.09.2014 року він був засуджений Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.. 286 ч. 2 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строк на три роки.
Він відбуває покарання у Кагарлицькій виправній колонії № 115 з 28.01.2015 року.
На момент на 09.03.2016 року він відбув ? строку покарання, тому на основі ст.. 81 КК України до нього застосовується умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Представник Кагарлицької виправної колонії № 115 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника. Щодо рішення суду покладається на погляд суду.
Обмірковуючи вказане клопотання, заслухавши висновок прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, думку представника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області, який покладається на погляд суду, думку засудженого ОСОБА_5 , який просив задовольнити його клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Луцьким міськрайонного суду Волинської області 08 вересня 2014 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 перебуває з 08.09.2014 року, в т.ч. в Кагарлицькій ВК-115 - з 28.01.2015 року.
Вивченням матеріалів справи встановлено, що за час відбування покарання в Кагарлицькій ВК-115 засуджений ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони, має 20 (двадцять) стягнень, а саме: 8 разів утримувався в ДІЗО 26.02.2015 року за відмовою в категоричній формі прибирати туалет, 26.03.2015 року за відмову від участі у благоустрою установи, 30.04.2015 року за неохайний зовнішній вигляд, 23.07.2015 року за систематичне порушення вимог режиму утримання, 09.08.2015 року за самовільне змінення спального місця, 17.09.2015 року за систематичне порушення вимог режиму утримання, 26.11.2015 року - за перебування у відділення без дозволу адміністрації, 29.01.2016 року - за відмову приймати участь у благоустрою установи; 6 суворих доган 21.03.2015 року - за відмову працювати на благоустрій установи, 11.06.2015 року за відмовою прибирати туалет, 28.08.2015 року - знаходження в кімнаті, де не проживає, 22.10.2015 року - за відмову від участі у благоустрою установи, 29.10.2015 року - за відмову від участі у благоустрою установи, 21.01.2016 року за знаходження у відділення без дозволу адміністрації де не проживає; 4 догани 14.03.2015 року за відмовою відпрацьовувати на благоустрій установи, 04.06.2015 року - за відмову від участі у благоустрою установи, 20.08.2015 року - за відмовою від прибирання камери ДІЗО, в якій утримувався, 08.10.2015 року - за відмову від участі у благоустрою установи; 2 попередження 13.08.2015 року - за відмовою від прибирання камери ДІЗО, в якій утримувався, 23.12.2015 року за завдання шкоди державному майну.
Окрім того, засуджений ОСОБА_4 згідно ст.. 118 ч. 1 КВК України подав заяву про відмову від праці в установі.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Частиною 2 статті 81 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким" передбачено, що головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня тощо. Добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи тощо. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
Згідно висновку Кагарлицької виправної колонії № 115 від 18.03.2015 року засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання у колонії зарекомендував себе з негативної сторони, грубо порушує вимоги режиму утримання, не довів своє виправлення і тому не заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст.. 81 КК України.
Згідно характеристики, затвердженої начальником Кагарлицької виправної колонії 18.03.2016 року вбачається, що за період перебування в колонії засуджений ОСОБА_4 допустив 20 (двадцять) порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності, в тому числі вісім разів поміщався у дисциплінарний ізолятор. Допущені порушення виражалися у невиконанні законних вимог адміністрації, відмові від ст. 118 п. 5 Кримінально-виконавчого кодексу України, систематичному порушені вимог режиму утримання. Підтримує взаємовідносини із засудженими негативної спрямованості. Не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Свідомо не утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд. Свідомо не виконує законні вимоги персоналу установи, публічно демонструє зневажливе ставлення до законних вимог персоналу. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в матеріалах даної справи, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, - суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення.
Засудженим ОСОБА_4 до суду не надано доказів, що він своєю добросовісною поведінкою і відношенням довів виправлення. Тобто, умовно-дострокове звільнення засудженого на даний момент є передчасним.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_4 не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає, тому у задоволенні клопотання засудженого необхідно відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким", ст. ст.. 537 539 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1