Справа №465/8428/15-к
Провадження1-кп/465/596/16
про повернення обвинувального акта прокурору
09.11.16 м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Львова, громадянка України, не одружена, тимчасово не працевлаштована, на утриманні якої двоє неповнолітніх дітей син 2001 року та дочка 2006 року, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,
Згідно обвинувального акта затвердженого прокурором 15 серпня 2016 року, ОСОБА_3 обвинувачується у в чиненні замаху на таємне викрадення чужого майна ( крадіжці), вчиненому повторно.
Як зазначено в обвинувальному акті: « В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 лютого 2015 року засуджена Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, від відбування якого звільнена з іспитовим строком 3 ( три) роки та перебуває на обліку в кримінально - виконавчій інспекції Сихівського району м. Львова.
Досудовим розслідуванням встановлено,що 30 листопада 2015 року,приблизно об 15 год., ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «Карі», що по вулиці Кн. Ольги у м. Львові, 106, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи з корисливих мотивів , шляхом вільного доступу , скориставшись тим, що її дії були не помічені іншими особами, вчинила замах на таємне викрадення однієї пари чоловічого взуття коричневого кольору , моделі «T. Taccardi», 41 розміру, номенклатура товару 79741704, вартістю 532, 41грн., виконавши при цьому всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як вона була затримана працівниками відразу ж після виходу з приміщення магазину.
За обвинувальним актом, слідчий та прокурор вважають, що таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України при обтяжуючих обставинах, а саме: повторно та у стані алкогольного сп`яніння.
Сторона обвинувачення - прокурори
Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_4
ОСОБА_5
Сторона захисту: адвокати ОСОБА_6
ОСОБА_7
За результатами розгляду у підготовчому судовому засіданні обвинувального акта на його відповідність вимогам процесуального законодавства, відповідно до ухвали судді від 22 квітня 2016 року такий повернутий прокурору на приведення його у відповідність до процесуальних вимог. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.
Вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку та за результатами розгляду апеляції прокурора, залишена без змін, а обвинувальний акт скеровано прокурору.
Повторно обвинувальний акт скеровано до суду 15 серпня 2016 року заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 , поступили до суду та передані для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст.. 35 КПК України 06 вересня 2015 року.
Відповідно до ухвали судді від 08 вересня 2016 року у справі призначено підготовче судове засідання де в ході вирішення питань, передбачених ст. 314 316 КПК України, прокурор прийшов до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки скерований його колегою та може бути призначений до судового розгляду. Адвокат в судовому засіданні звернув увагу суду на те, що обвинувальний акт не відповідає процесуальним вимогам і в першу чергу ст. 291 КПК України. Обвинувачена погодилася із захисником.
Як вбачається з обвинувального акта, він як і при попередньому поверненні прокурору не відповідає вимогам процесуального законодавства, і зокрема прямим вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно якого, обвинувальний акт, серед іншого, має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається із змісту обвинувального акта, у ньому відсутні будь які дані на потерпілого. Більш того, зазначено, що потерпілих внаслідок вчинення кримінального правопорушення не має, у той час, як прокурором долучено копії процесуальних документів, що стверджують протилежне.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено дати його складання та відсутні інші фактичні дані, які хоч і зазначені в обвинувальному акті, проте не конкретизовані та викликають подвійне тлумачення щодо змісту. Тобто обвинувальний акт не відповідає також вимогам п. 9 ч. 2 та ч. 4 ст. 291 КПК України.
Як і раніше, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення. Проте, із викладених в обвинувальному акті фактичних обставин не вбачається, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. У той же час, прокурор та слідчий зазначають в обвинувальному акті обтяжуючу обставину, - «у стані алкогольного сп`яніння».
Також обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими.
Так, відповідно до ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. У відповідності до ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчиненої дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Згідно ст. 24 вказаного Кодексу, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Як вбачається із змісту обвинувального акта, прокурор вважає, що ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що її дії були непомічені іншими особами, вчинила замах на таємне викрадення. Однак в обвинувальному акті не вказано умисел на викрадення якого саме чужого майна виник у обвинуваченої, коли саме виник такий умисел. В обвинувальному акті відсутній аналіз мети інкримінованих дій ( збагачення, для власних потреб, для подарка чи ін..).
В додаток, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснював повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_4 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду. Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 у супровідному листі на п. 3. ч. 2 ст. 283 КПК України, є безпідставним, оскільки стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.
В реєстрі матеріалів не зазначено, які саме додаткові дії вчинялися органами досудового розслідування та прокурором в період приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, як не зазначено причини перебування матеріалів у прокурора понад три місяці після їх повернення судом.
Не дотримання вказаних вимог, призвело до порушення прав обвинуваченої, передбачених ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Отже, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п. п. 3, 5, 9 ч.2 ст. 291 КПК України, а тому,за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.
Незважаючи на невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, прокурор ОСОБА_5 й надалі вважав протилежне та орієнтував суд на те, що акт може розглядатися в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення підозрюваному прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_9