Справа № 445/1577/15-к
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2016 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000644 від 15 серпня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Красне, Буського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта вища, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ІПН НОМЕР_1

у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 366 та ч.2 ст.191 КК України

В С Т А Н О В И В:
Як випливає з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в лютому 2014 року будучи службовою особою (начальником цеху переробки деревини ДП "Золочівське лісове господарство"), умисно підробив офіційні документи: табель обліку використання робочого часу за лютий 2014 року, наряд-акт на виконання робіт № 1 від 03.02.2014 року, наряд- акт на виконання робіт № 4 від 03.02.2014 року, - шляхом внесення у вищевказані документи та завірення їх своїм особистим підписом завідомо неправдивої інформацію про те, що ОСОБА_8 знаходився на робочому місці та працював на посаді верстатника цеху переробки деревини ДП "Золочівське лісове господарство " в період з 05 лютого 2014 року по 16 лютого 2014 року, хоча у вищевказаний період ОСОБА_8 знаходився за кордоном та не міг виконувати своїх функціональних обов`язків верстатника цеху переробки деревини ДП "Золочівське лісове господарство".

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України: внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Згадані вище документи обвинуваченим були подані до бухгалтерію ДП "Золочівське лісове господарство", внаслідок чого ОСОБА_8 була зайво нарахована та виплачена заробітна плата за період з 05.02.2015 року по 16.02.2015 року на суму 1898 гривень 16 коп.

Такі дії обвинуваеного ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України: розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у інкримінованих йому злочинах не визнав. Дав суду такі покази. Він працював в ДП "Золочівське лісове господарство" начальником цеху переробки деревини. Заробітна плата працівників цеху є відрядною, тобто залежить від виробітку бригади. Специфіка роботи бригади передбачає, що кожен з її членів повинен виконувати певну ділянку роботи. Тому у випадку відсутності одного з членів бригади робота бригади буде не можливою або щонайменше не ефективною. В його підпорядкуванні перебував верстатник цеху ОСОБА_8 . В період з 5 по 16 лютого 2014 року верстатник ОСОБА_8 насправді не перебував на робочому місці, а його роботу виконував інший працівник, який в той час перебував у відпустці - Брикайло. Напередодні цих подій до обвинуваченого звернувся його підлеглий ОСОБА_8 і попросив відпустку, щоб поїхати за кордон заробити гроші. Однак згідно графіку відпусток ОСОБА_8 мав йти у відпустку значно пізніше. Без повного складу бригади не можливо організувати повноцінну роботу, а тому ОСОБА_8 домовився з іншим працівником ( ОСОБА_9 , який перебував в цей час у відпустці), що він вийде працювати замість нього. Брикайло на таке погодився і з 5 по 16 лютого 2014 року він виконував роботу замість ОСОБА_8 . Обвинувачений в період з 5 по 16 лютого 2014 року дійсно в табелі обліку робочого часу, в нарядах-актах на виконання робіт в цей період дійсно вказував, що на робочому місці перебував і виконував роботу саме ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 . На підставі цих документів ОСОБА_8 дійсно виплачувалась заробітня плата, однак, останній дані кошти повернув ОСОБА_9 , який виконував його роботу. Тому обвинувачений вважає, що його діями ніякої шкоди ні державі ні підприємству не заподіяно. Кошти, що належало виплатити членам бригади були б виплачені так чи інакше.

Свідок ОСОБА_10 дала суду такі покази. Вона працює в ДП "Золочівське лісове господарство" на посаді провідного інженера з підготовки кадрів. В її повноваження входить ведення кадрової роботи, заповнення табелю робочого часу на працівників контори та перевірка таких табелів складених по різних підрозділах. По цеху переробки деревини табелі обліку робочого часу складає начальник цеху. В період з 5 по 16 лютого 2014 року такі табелі складав обвинувачений ОСОБА_7 . Про те, що верстатник цеху ОСОБА_8 в цей період не перебував на робочому місці, а перебував за кордоном вона дізналась лише після того як її було допитано слідчим по цій справі. Свідок також підтвердила, що працівники цеху дійсно перебувають на відрядній оплаті праці і їх заробітня плата залежить від виробітку цілої бригади.

Свідок ОСОБА_11 дала суду такі покази. Вона працює в ДП "Золочівське лісове господарство" на посаді бухгалтера. В її посадові обов"язки входить нарахування та виплата працівникам заробітної плати. Однак, нарахуваня заробітної плати працівників здійснюється нею на підставі наданих їй табелів робочого часу та нарядів виконаних робіт. Відносно нарахування та виплати заробітної плати верстатнику цеху переробки деревини ОСОБА_8 , - то табелі та наряди складались, підписувались та подавались до бухгалтерії саме обвинуваченим ОСОБА_7 . З обсягу виконаних робіт бригадою визначалась сума коштів, яка розприділяється між працівниками бригади у формі заробітної плати.

Свідок ОСОБА_8 дав суду такі покази. В лютому 2014 року він дійсно їздив десь на два тижні за кордон підзаробити. Офіційно відпустку він не оформляв, а за нього роботу виконував ОСОБА_9 , який в той час офіційно перебував у відпустці. Нараховану йому заробітню плату за цей період він віддав ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_12 дала суду такі покази. Вона працює в ДП "Золочівське лісове господарство" на посаді бригадира. Їй відомо, що в лютому 2014 року верстатник цеху ОСОБА_8 їздив за кордон на заробітки. Його не було десь два тижні. Заяви про відпустку не писав, - бо не знав чи буде робота. Під час його відсутності його заміняв ОСОБА_13 .

В судовому засіданні також було досліджено ряд документів:

- копії відомостів нарахування заробітньої плати (а.с.76-70) з підписом обвинуваченого;

- довідка про заробітню плату верстатника ОСОБА_8 за період з 5 по 16 лютого 2014 року (а.с.71) на суму 1898,16 грн.;

- копія платіжної відомості (а.с.72);

- копія зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки (а.с.73);

- копія посадової інструкції начальника цеху переробки деревини (а.с.74-76) в п.4 якої передбачені його обов`язки щодо організації, обліку, складання, своєчасне подання звітності про виробничу діяльність цеху, а також правильного застосування форм і систем заробітної плати та матеріального стимулювання;

- довідка про перетин державного кордону ОСОБА_8 (а.с.77);

- оригінал відомості нарахування заробітної плати за лютий 2014 р. (а.с.81).

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що ним справді підписувались дані документи (відомості, посадова інструкція, наряди-акти).

Однак, незважаючи на передбачену законодавством можливість надати ОСОБА_8 відпустку та відкликання на цей час з відпустки ОСОБА_13 (який тим більше погодився працювати), обвинувачений такою процедурою з невідомих суду причин не скористався.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що докази, на які покликається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.366 КК України (внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей) та ч.2 ст.191 КК України (розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем) доводять вину обвинуваченого та являються достатніми для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд, відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень (злочини невеликої та середньої тяжкості), конкретні обставини справи (бажання забезпечити повноцінну роботу бригади), дані про його особу (характеризуючі документи а.с. 93, 94; відсутність судимостей а.с.90).

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність судом не виявлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що підсудному ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.366 КК України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімуми доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на один рік та за ч.2 ст.191 КК України у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання за ч.2 ст.191 КК України у вигляді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції його від суспільства.

Прокурором також заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних злочином у розмірі 1898 гривень 16 коп. З огляду на доведеність вини обвинуваченого та враховуючи довідку про заробітну плату верстатника ОСОБА_8 за період з 5 по 16 лютого 2014 року (а.с.71) на суму 1898,16 грн. суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.12, 53, 55, 61, 72 КК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 91-94, 127-130, 349, 368-371, 373-374, 376, КПК України суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (п`ятсот десять гривень) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на один рік.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.191 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком чинності не обирати.

Цивільний позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ДП "Золочівське лісове господарство" 1898 гривень 16 коп. збитків завданих кримінальним правопорушенням.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Перемишлянський райнний суд Львівської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити підсудному та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1