АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києві,

за участю учасників кримінального провадження:
особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що бездіяльність слідчого, викладена у скарзі ОСОБА_6 до суду, згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України не може бути предметом судового контролю на стадії досудового розслідування.
Адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалуслідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 рокускасувати та постановити нову ухвалу про зобов`язання слідчого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 01 квітня 2016 року про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
В апеляційній скарзі зазначено, що 01 квітня 2016 року ОСОБА_6 подав до Оболонського УП ГУНП у м. Києві заяву про вчинення ОСОБА_8 відносно дочки заявника злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Оскільки за заявою ОСОБА_6 не було внесено відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то заявник звернувся до суду і ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року зобов`язано посадових осіб Оболонського УП ГУНП у м. Києві внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .
17 червня 2016 року ОСОБА_6 слідчий вручив ОСОБА_6 витяг з кримінального провадження № 0005575 від 04.06.2016 з правовою кваліфікацією правопорушення за ст. 356 КК України. що не відповідає даним заяви ОСОБА_6 від 01 квітня 2016 року, у якій ставилося питання про внесення даних про злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України.
Вважаючи, що слідчий допустив бездіяльність по невнесенню відомостей до ЄРДР за ст. 156 КК України, ОСОБА_6 оскаржив таку бездіяльність до суду.
Відмова у задоволенні заяви ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, на думку апелянта, фактично унеможливила розгляд заяви ОСОБА_6 від 01 квітня 2016 року про вчинений злочин за ст. 156 КК України.
Апелянт вважає, що слідчим суддею не дотримано загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 7, 8, 9 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та заявника, які підтримали апеляційну перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення частково, а ухвалу слідчого судді слід скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, виходячи з таких підстав.
Колегія суддів відмічає, що обставини, викладені в апеляційній скарзі щодо звернення ОСОБА_6 до управління поліції із заявою про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, оскарження бездіяльності слідчого по невнесенню відомостей до ЄРДР до суду та виконання ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року підтверджуються наявними у провадженні документами.
З матеріалів судового провадження убачається, що ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Оболонського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання його заяви від 01.04.2016 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, та після отримання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 19.04.2016 р.
Отже, у даному випадку ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі його заяви від 01 квітня 2016 року про вчинене правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України.
Водночас, у цій же скарзі до суду ОСОБА_6 , посилаючись на невиконання слідчим судового рішення ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, якою слідчого було зобов`язано внести відомості до ЄРДР на підставі заяви від 01 квітня 2016 року, оскаржував бездіяльність слідчого, яка також зводилась до невнесення відомостей до ЄРДР згідно з заявою від 01 квітня 2016 року.
У резолютивній частині ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року викладено рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, тобто згідно з резолютивною частиною судового рішення слідчий суддя розглянув скаргу на бездіяльність слідчого по суті.
Разом з тим, в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя, при обґрунтуванні відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 , посилаючись на вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 303 КПК України, вказує на те, що заявник по суті не згоден з правовою кваліфікацією слідчим вчиненого правопорушення, а такі дії слідчого не можуть бути предметом судового контролю на стадії досудового розслідування.
Якщо слідчий суддя дійшов до висновку про те, що бездіяльність слідчого не могла бути предметом судового контролю на стадії досудового розслідування, то це було підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , як це передбачено ч. 4 ст. 304 КПК України, а не підставою для відмови у задоволенні скарги.
Отже, мотивувальна та резолютивна частина ухвали слідчого судді містять істотні суперечності. Прийняте суддею рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого не узгоджується з висновками, викладеними у мотивувальній частині ухвали щодо підстав відмови.
Така істотна суперечність у прийнятому рішенні позбавляє суд апеляційної інстанції вирішити питання щодо відкриття апеляційного провадження, оскільки відповідно до вимог ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР, не може бути оскаржена в апеляційному порядку, а ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку, що передбачено ч. 6 ст. 304 КПК України.
Виходячи з принципу верховенства права, колегія суддів вважає, що у даному випадку апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 підлягає до розгляду, з огляду на те, що рішення про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вмотивував обставинами, які є підставою для відмови у відкритті провадження за такою ж скаргою.
З мотивувальної частини ухвали убачається, що предметом розгляду слідчого судді були лише дії слідчого по внесенню до ЄРДР відомостей на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року, внаслідок яких до ЄРДР були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, незважаючи на те, що у скарзі ОСОБА_6 до управління поліції йшлося про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, і саме бездіяльність слідчого по невнесенню відомостей за цією статтею кримінального закону оскаржувалась у даному провадженні.
Отже, у даному провадженні поза увагою слідчого судді залишилась скарга ОСОБА_6 в частині оскарження бездіяльності слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей за заявою ОСОБА_6 від 01 квітня 2016 року про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, і в цій частині скарги рішення прийнято не було.
Вказані неповнота та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого є підставою для скасування ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року.
Разом з тим, після скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів позбавлена можливості постановити рішення про зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 01 квітня 2016 року про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, як про це прохає апелянт, оскільки, як було зазначено в цій ухвалі, слідчий суддя не розглянув скаргу ОСОБА_6 в частині згаданої бездіяльності та не прийняв відповідного рішення, яке могло бути предметом перегляду в апеляційному порядку, а викладене в резолютивній частині ухвали рішення не може бути предметом апеляційного розгляду.
Тому після скасування ухвали слідчого судді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів приймає рішення про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києві скасувати та призначити новий розгляд с суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-сс/796/2516/2016 Категорія: ст. 303 КПК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1