Справа № 483/2161/15-к 10.05.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/288/16 Головуючий у першій інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Воля, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2

- за ч.1 ст. 185 КК України

Учасники судового провадження.
прокурор ОСОБА_8

обвинувачена ОСОБА_7

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначення покарання скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання.

Узагальнені доводи апелянта.
Прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав не відповідності висновків суду щодо наявності підстав для застосування положень ч. 4 ст. 74 КК України фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд, приймаючи рішення про можливість звільнення від покарання ОСОБА_7 , врахував вік обвинуваченої, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, її позитивну характеристику за місцем навчання, прагнення здобути професійну кваліфікацію.

Однак, жодної із обставин, які є необхідними передумовами для прийняття рішення згідно ч. 4 ст. 74 КК України судом не встановлено, не проаналізовано та не зазначено, тому висновок суду про втрату ОСОБА_7 , на час розгляду провадження суспільної небезпечності з огляду на її бездоганну поведінку і сумлінне ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Також апелянт зазначив, що приймаючи рішення про призначення покарання, суд припустився суперечливого висновку, оскільки відповідно приписів ч. 4 ст. 74 КК України, згідно яких суду надано право звільнити особу від покарання суд звільнив ОСОБА_7 від його відбування.

Вважає, що обставини враховані судом для прийняття рішення про застосування ч. 4 ст. 74 КК України, є достатніми для застосування до обвинуваченої положень ст.75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_7 визнано винною в тому, що 27 липня 2015 року, перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Fly Е 157», що належать на праві приватної власності ОСОБА_10 , після чого з місця події зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 840 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора, на підтримку апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисна, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація нею скоєного апелянтом не оспорюються. Тому, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевірялись.

При визначені покарання суд виконав вимоги ст. 65 КК України, врахувавши вчинення ОСОБА_7 злочину середньої тяжкості вперше, її позитивну характеристику за місцем навчання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття як обставину що пом`якшує покарання, та правильно призначив покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 74 КК України особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.
Таке звільнення особи від покарання має місце при констатації судом того, що вона вже не є суспільно небезпечною, а відтак, що до неї недоцільно застосовувати кримінальне покарання. Звільнення від покарання у разі втрати особою суспільної небезпечності застосовується судом шляхом ухвалення обвинувального вироку (без призначення покарання), яким особа звільняється від покарання.
Всупереч зазначеним вище вимогам закону, приймаючи рішення про можливість звільнення ОСОБА_7 від покарання, суд першої інстанції, призначивши обвинуваченій покарання, фактично звільнив від його відбування, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Є слушними також доводи прокурора про те, що суд взагалі не вмотивував своє рішення в частині наявності підстав для звільнення обвинуваченої від покарання на підставі ст.74 КК України.
Натомість, суд врахував дані про особу обвинуваченої, а саме притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивну характеристику за місцем навчання та прагнення здобути професійну освіту лише як підстави для звільнення від відбування покарання. Однак, жодної із обставин, які є необхідними передумовами для прийняття рішення згідно ч. 4 ст. 74 КК України судом не зазначено.
За наведеного висновок суду про втрату ОСОБА_7 , на час розгляду провадження суспільної небезпечності з огляду на її бездоганну поведінку і сумлінне ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Таким чином, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність вирок в частині звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ст.74 ч.4 КК України підлягає скасуванню з винесенням судом апеляційного інстанції свого вироку.

З урахуванням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивної характеристики за місцем навчання, щире каяття у вчиненому, суд вважає, що виправлення засудженої можливе без відбування покарання, тому її слід звільнити від відбування призначеного судом покарання на підставі ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 420, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування покарання на підставі ч.4 ст.74 КК України скасувати. призначення покарання скасувати та ухвалити свій вирок в цій частині.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуюча

Судді: