Справа № 335/4530/15-к 1-кп/335/329/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р. колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

слідчого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 146, частиною 1 статті 263, статтею 348, частиною 2 статті 15, пунктом 9 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

30 червня 2015 року до суду після усунення недоліків обвинувального акту відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005180 від 21 листопада 2014 року відносно ОСОБА_9 за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 146, частиною 1 статті 263, статтею 348, частиною 2 статті 15, пунктом 9 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою від 30 червня 2015 р. за вказаним обвинувальним актом було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що у фабулі обвинувального акта містяться посилання на висновки судово-медичної експертизи № 4921 від 5 грудня 2014 р. та експерта № 457/ЗТ від 22 листопада 2014 р. як на джерело доказів, що є неприпустимим за вимогами КПК України, оскільки обсяг і перелік доказів, які підлягають дослідженню судом, встановлюються в ході судового розгляду. Крім того, обвинувальний акт не містить відомостей щодо розміру заподіяної шкоди. На теперішній час ОСОБА_9 належним чином не був ознайомлений із захисником з матеріалами досудового розслідування, тобто не виконані вимоги статті 290 КПК України. На порушення п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додано розписку підозрюваного про отримання ним копій обвинувального акта.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти повернення обвинувального акта, зазначаючи, що посилання на висновки експертиз необхідно вказувати в обвинувальному акті, оскільки це впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого. Розмір шкоди не було зазначено в обвинувальному акті, оскільки шкода не була заподіяна і потерпілі не проявляли вимог щодо відшкодування шкоди. ОСОБА_9 було встановлено строк на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 р. до 30 червня 2015 р. Вказав, що захисник обвинуваченого ОСОБА_8 не з`являлась на ознайомлення з матеріалами справи та перешкоджала проведенню даної процесуальної дії, про що маються відповідні рапорти та відеозапис. Зазначив, що ОСОБА_9 було надано ксерокопію всіх матеріалів досудового розслідування. Щодо розписки про отримання обвинувального акта також вказав, що обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 відмовились від отримання обвинувального акта, з огляду на що він був надісланий обвинуваченому для вручення через адміністрацію Запорізького слідчого ізолятора № 10 та захиснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою до 19 вересня 2015 р. з тих підстав, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання, в тому числі, у вигляді довічного ув`язнення. Також, на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_9 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акта, зазначив, що він отримав обвинувальний акт, але з матеріалами кримінального провадження він не встиг ознайомитись, оскільки у період з 26 по 30 червня 2015 р. було три вихідних дня. Матеріали кримінального провадження мають значний обсяг, і тому йому був потрібен більший час для їх вивчення. Надані йому копії матеріалів досудового розслідування містять біля 80 сторінок ідентичного тексту, що викликає сумнів у їх відповідності дійсним матеріалам кримінального провадження. Крім того, вказав, що він не має наміру перешкоджати проведенню розслідування та судовому розглядові, проте наполягає, щоб його процесуальні права були дотримані органом досудового слідства. Проти продовження строку тримання під вартою заперечував, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу під час підготовчого судового засідання підтримали захисники обвинуваченого. Просили обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави, оскільки ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має дітей, матір похилого віку, не має наміру переховуватися від суду та слідства. Вказали, що на даний час відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також захисник ОСОБА_8 зазначила, що розгляд питання про продовження запобіжного заходу не передбачено вимогами ст. 315 КПК України.
Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явились. Щодо потерпілого ОСОБА_11 прокурор зазначив, що він перетнув кордон України та знаходиться у Республіці Білорусь, а потерпілий ОСОБА_12 знаходиться на підвищенні кваліфікації та не заперечує проти проведення підготовчого судового засідання за його відсутності. За таких обставин, суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілих.
Заслухавши учасників кримінального провадження, які з`явились у судове засідання, вивчивши надані матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, яка, своєю чергою, передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити дату та місце його складення та затвердження. Проте, у обвинувальному акті не міститься дати його складання.

Крім того, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 291 КПК України до обвинувального акта не додано розписок підозрюваного та його захисників про отримання ними копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Однак, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисники повідомили суд, що дійсно, вони отримали обвинувальний акт та знайомі з його змістом.
Також, як передбачено пунктом 1 частини четвертої статті 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Проте, в самому обвинувальному акті не вказано кількості сторінок реєстру, які додаються до матеріалів.

Крім зазначених вище формальних підстав невідповідності обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

За пунктом 1 частини четвертої статті 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.
Так, у доданому до обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні посилання на продовження термінів тримання під вартою обвинуваченого, починаючи з 22 травня 2015 р.
Крім того, у доданому до обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні посилання на здійснення відкриття матеріалів відповідно до статті 290 КПК України потерпілим.
Частиною дев`ятою статті 290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Згідно з частиною десятою статті 290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Частиною дванадцятою цієї ж статті передбачено, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

З огляду на приписи частини дванадцятої статті 290 КПК України суд вважає, що невиконання обов`язку, передбаченого ч.ч. 9, 10 ст. 290 КПК України, породжує ситуацію невизначеності щодо дійсного відкриття та переліку відкритих стороною захисту доказів, а це може у подальшому обмежити свободу сторони захисту в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також призвести до порушення права обвинуваченого на захист, хоча це визначено статтею 129 Конституції України в якості необхідної засади правосуддя.
За змістом вимог пункту b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: ...b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Відповідно до п. 65 рішення Європейського Суду з прав людини "Іглін проти України", підпункт «b» пункту 3 статті 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує обвинуваченому «адекватний час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту», а отже, ця гарантія означає, що підготовка захисту по суті головних обвинувачень може включати проведення з його боку всіх «необхідних заходів». Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без перешкод можливості викласти суду, який розглядає справу, всі необхідні аргументи захисту і таким чином вплинути на результат провадження (див. рішення у справі «Кан проти Австрії» (Can v. Austria), № 9300/81, доповідь Комісії від 12 липня 1984 року, серія А, № 96, п. 53, ухвалу щодо прийнятності від 26 червня 1996 року у справі «Коннолі проти Великобританії» (Connolly v. the United Kingdom) № 27245/95, і рішення від 20 січня 2005 року у справі «Майзіт проти Росії» Mayzit v. Russia), № 63378/00, п. 78). Крім того, до засобів, необхідних кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, належить можливість ознайомитися - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі (див. ухвалу щодо прийнятності від 15 січня 1997 року у справі «С.G.Р. проти Нідерландів» (С.G.Р. v. the Netherlands), № 29835/96, і рішення від 18 березня 1997 року у справі «Фуше проти Франції» (Foucher v. France), Reports 1997-11, пп. 26-38). Питання адекватності часу та можливостей наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (див.рішення у справі «Корнєв та Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine) від 21 жовтня 2010 року заява № 17444/04, п. 67).
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У підготовчому судовому засіданні з пояснень обвинуваченого та його захисників було встановлено, що наданий обвинуваченому та його захисникам час на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не був у повній мірі достатнім для ознайомлення, оскільки матеріали кримінального провадження містять значний обсяг (більше 5 томів). Крім того, суд також враховує, що час на ознайомлення, встановлений ухвалою слідчого судді від 26 червня 2015 р., встановлений до 30 червня 2015 р. співпав з вихідними та святковим днем, а вже 30 червня 2015 р. обвинувальний акт було спрямовано до суду.
Наведені вище обставини, на переконання суду, свідчать про наявність порушення права обвинуваченого на захист, та перешкоджають призначенню судового розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
Суд зауважує, що обвинувальний акт з викладеними вище недоліками унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя у розумні строки. Більш того, суд звертає увагу, що ОСОБА_9 обвинувачається у вчиненні ряду злочинів, по одному із яких закон передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, тому призначення даної справи до розгляду за обвинувальним актом, що не відповідає положенням статті 291 КПК України, є неприпустимим.
Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Щодо клопотань прокурора про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою та клопотань обвинуваченого, захисників про зміну запобіжного заходу суд зазначає наступне.
Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, ухвалою від 24 листопада 2014 р. ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 січня 2015 р., який в подальшому продовжувався постановами слідчого судді від 21 січня 2015 р., 17 березня 2015 р. та 20 квітня 2015 р. до шести місяців, а починаючи з 21 травня 2015 р. судом першої інстанції та апеляційним судом до 19 липня 2015 р.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , встановлений ухвалою суду, закінчується 19 липня 2015 року, з огляду на що прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Зокрема, вказаним розділом КПК України передбачено, що під час розгляду даного питання суд повинен перевірити: обґрунтованість підозри та вагомість доказів, тяжкість правопорушення, суспільну небезпеку правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутація та майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, а також з дотриманням вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України постановити ухвалу, якою задовольнити або відмовити у задоволенні клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або заставу суд на даний час не вбачає.

З наведених підстав, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, з огляду на що клопотання прокурора належить задовольнити частково, а у клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Стосовно скарг на дії слідчого відділу Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та процесуального прокурора, які стосуються оголошення підозри за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, неповернення майна,незаконності проведення слідчих дій (в тому числі й щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження), незаконності відмови у задоволенні клопотання стосовно проведення одночасного допиту обвинуваченого та потерпілого, суд зазначає наступне.

За правилами пункту 1 частини першої статті 303 КПК України розгляд скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строкмає здійснюватися на досудовому провадженні.

Зі змісту наданих скарг вбачається, що вони стосується неповернення органом слідства тимчасово вилученого майна та оскарження інших процесуальних дій, які мали вчинити слідчий та прокурор.

Згідно з вимогами пункту 2 частини другої статті 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Оскільки розгляд скарг, визначених пунктом 1 частини першої статті 303 КПК України здійснюється на досудовому провадженні слідчим суддею відповідно до вимог статті 306 КПК України, суд доходить висновку про те, що в даному суді скарги захисників не підлягають розгляду та мають бути повернуті.

Також суд звертає увагу, що скарга адвоката ОСОБА_8 , серед іншого, стосується тих самих обставин, на які захисники посилались в обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акта.

Суд зауважує, що необхідність повернення обвинувального акта виключає можливість розгляду даних скарг у підготовчому судовому засіданні. Суд вважає за необхідне роз`яснити захисникам, що відповідно до частини сьомої статті 304 КПК України повернення скарг не позбавляє їх права повторного звернення з даними скаргами до слідчого судді, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 180, 331, 291, 293, 303, 304, 306, 314316, 369 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Повернути прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 146, частиною 1 статті 263, статтею 348, частиною 2 статті 15, пунктом 9 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою задовольнити частково.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістедсят) днів з 13 липня 2015 року до 10 вересня 2015 року.

У задоволенні клопотань обвинуваченого та захисників про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.

Скарги захисників на незаконні дії слідчого відділу Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та процесуальних прокурорів Орджонікіддзевського району м. Запоріжжя повернути заявникам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині повернення обвинувального акту прокурору та повернення скарг на незаконні дії слідчого відділу до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала в цій частині набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 липня 2015 року.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 14 липня 2015 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3