Справа № 727/4833/16-к
Провадження № 1-кп/727/256/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілої ОСОБА_4

за участю :

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 і в її інтересах адвоката ОСОБА_6

за участю законного представника обвинуваченої ОСОБА_7

за участю представника служби в справах дітей Чернівецької міської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці кримінальну справу за кримінальним провадженням №0001339 від 14.05. 2016 року, з клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Чернівці, учениці 6 класу ЗОСШ №25, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - за фактом вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. -

ВСТАНОВИВ:

До суду із клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітньої ОСОБА_5 звернувся прокурор Чернівецької місцевої прокуратури, юрист 2 класу ОСОБА_9 ; посилаючись на те, що 13.05.2016 року біля 14.15 год. малолітня ОСОБА_5 , 2004 року народження, перебуваючи у приміщенні спортивної роздягальні, що в ЗОШ №25 по вул. Благоєва, 8А м. Чернівці, діючи умисно, протиправно, шляхом вільного доступу із ранця, який належав малолітній ОСОБА_10 , таємно викрала мобільний телефон, марки «Самсунг Гелексі 1-1», вартістю 2984 грн., з стартовим пакетом мобільного оператора «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якого знаходилися кошти в сумі 100 грн., яким користувалася малолітня ОСОБА_10 та який належав гр. ОСОБА_4 , чим своїми умисними діями спричинила матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на суму 3094 грн. Після чого з місця вчинення суспільно - небезпечного діяння пішла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 повністю визнавши свою провину в крадіжці, пояснила, що дійсно 13.05.2016 року о 14 год. 15 хв. вона вийшовши з останнього уроку фізкультури, зайшла до приміщення роздягальні, де переодягалися дівчата її класу і з ранцу ОСОБА_10 взяла мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі 1-1», поклавши його до свого портфелю, повернулася на урок, а вже після дзвонику разом з усіма учнями (дівчатами) класу зайшла до роздягальні, де взяла свій ранец і пішла зі школи. В подальшому на дзвінок ОСОБА_11 , яка дзвонила з приводу крадіжки мобільного телефону, останній повідомила, що ніякого телефону не брала, а згодом, після приходу до неї додому працівників міліції, повернула мобільний телефон. В скоєному розкаюється, попросила вибачення в потерпілої та ОСОБА_11 .

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що зі слів своєї доньки ОСОБА_11 стало їй відомо про викрадення належного їй мобільного телефону. Вона зателефонувала в школу до класного керівника, якою було підтверджено факт викрадення у доньки мобільного телефону марки «Самсунг Гелексі 1-1», вартістю 2984 грн., який їй належав і який вона надала для користування своїй доньці ОСОБА_12 подальшому дізналася про підозри вчинення телефону ОСОБА_5 , яка заперечувала що нею було викрадено телефон після чого вона з донькою звернулися до правоохоронних органів. Згодом телефон їй було повернуто ОСОБА_5 ; претензій ні матеріального ні морального характеру вона до ОСОБА_5 не має, просить застосувати до неї заходи виховного впливу і передати під контроль матері на один рік.

В судовому засіданні допита в якості свідка, малолітня ОСОБА_13 пояснила, що навчається в школі ЗОШ № 25 м. Чернівці; разом в одному класі із ОСОБА_5 , з якою вона дружила і часто показувала останній наявний в неї мобільний телефон даний їй мамою для користування марки ОСОБА_14 та 13.05.2016 року після останнього уроку фізкультури, коли вона повернулася із класом (дівчатами) до роздягальні, у своєму ранці не виявила мобільного телефону; в крадіжці якого запідозрила ОСОБА_5 , так як остання виходила з уроку один чи два рази. Потім коли телефонувала із подругою до Насті, остання говорила, що телефону не брала, після чого її мама подала в міліцію заявау, а через деякий час ОСОБА_15 мамі принесла телефон. В судовому засіданні свідок пробачила ОСОБА_5

Крім показів потерпілої та свідка, вина малолітньої ОСОБА_5 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України підтверджується проаналізованими судом в судовому засіданні доказами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення ( т.2 а.с. 1 40).

Зокрема, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення № 7868 від 13.05.2016 року вбачається період і час вчинення суспільно небезпечного діяння малолітньою ОСОБА_5 , (а.с. 9-10) , а також протоколом добровільної видачі та огляду від 19.05.2016 (а.с. 14) мобільного телефону марки Самсунг Гелексі та документами до нього, гарантійний талон (а.с11), фотознімок коробки телефону (а.с. 12), копія квитанції (а.с. 13).

Законний представник ОСОБА_7 , мати малолітньої ОСОБА_5 в судовому засіданні зобов`язалася контролювати дії своєї доньки, стежити за її поведінкою та вживати належних заходів до її виховання. При цьому і сама малолітньої ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, оскільки вона щиро розкаялася у вчиненому і усвідомила небезпеку своїх діянь, обіцяла що подібного більше не повториться.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_6 , малолітньої ОСОБА_5 та її законного представника, представника служби у справах дітей, потерпілої ОСОБА_4 , заслухавши пояснення свідка та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру , передбачені частиною 2 ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до не досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування, прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч, 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності за ч1. т. 185 КК України підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося 16 років.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вона скоїла суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, інкримінованого їй у віці від 11 до 16 років. За загальними правилами, особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх (малолітніх), перш за все, має бути забезпечення інтересів самої особи неповнолітнього (малолітнього).

Із змісту ч. 2 ст. 105 КК України, вбачається, що застереження є найменш суворим видом виховного характеру та, відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», судам, при вирішенні питання виховного характеру, слід роз`яснювати неповнолітньому наслідків його дій і шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави… та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати у разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Відповідно до ч. З ст. 105 КК України, суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній (малолітній) зобов`язаний їх дотримуватися.

Отже, враховуючи характеризуючи дані малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 наявні в матеріалах кримінального провадження і досліджені судом, суд вважає що питання про передачу неповнолітнього (малолітнього) під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, повинен вирішувати із урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього (малолітнього) під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, при цьому суд звертає увагу, що в законі не передбачено обов`язкового отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього (малолітнього) під нагляд, а отже слід отримувати таку згоду від батьків, чи осіб, що їх замінюють. В даному випадку законний представник малолітньої ОСОБА_5 , мати ОСОБА_16 - надала таку згоду.

Строк нагляду, передбаченого п. З ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строк вже буде малоефективним (але, не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітнього (малолітнього) примусових заходів виховного характеру та їх строку, суд враховує особу неповнолітнього, його вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя і виховання.

Зокрема, судом установлено, що за місцем навчання і місцем проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 характеризуються як задовільно, так і позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками; на обліку в наркологічному диспансері чи психіатричній лікарні остання не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання, що вбачається з акту обстеження житлово побутовиї умов останньої, є за даними з медичної установи соматично здоровою (т.2 а.с. 26 - 39). Згідно висновку судово-психіатричного експерта на даний час ОСОБА_5 , ознак психічного захворювання не виявляє, може усвідомлювати значення свої дії та керувати ними (т.2 а.с. 52-53). Судом крім наведеного враховується і те що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (т.2 а.с. 41-42), проживає в неповній сім`ї, разом з матері`ю і молодшими братами і сестрами (а.с. 40, 50)

Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент скоєння суспільного небезпечного діяння ОСОБА_5 не досягла віку, з якого можливе настання кримінальна відповідальність, суспільно -небезпечне діяння, яке вона вчинила, відноситься до категорії не тяжких злочинів, а тому з вираховування конкретних обставин справи, відсутності шкоди, особи ОСОБА_5 , а також враховуючи думку прокурора, адвоката, законного представника, представника служби у справах дітей, суд вважає, що до малолітньої ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері, строком на один рік.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 22, 50, ч.1, ч.2 ст. 97, п.3 ч. 2. 105 КК України, ст.ст. 498. 500-501 КПК України, суд. - УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Чернівецької місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_9 , про застосування примусових заходів виховного характеру малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Чернівці, учениці 6 класу ЗОСШ №25, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 задовольнити.

Застосувати до малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Чернівці, учениці 6 класу ЗОСШ №25, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі останньої під нагляд матері, законного представника - ОСОБА_7 , строком на один рік та початок тривалості примусового заходу виховного характеру рахувати з дня набрання чинності даної ухвали.

Речовий доказ, за постановою слідчого від 24.05. 2016 року, мобільний телефон марки Самсунг Гелекс, який був переданий під розписку на зберігання потерпілій, власнику - ОСОБА_4 повернути останній..

На ухвалу протяг ом 30 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя ОСОБА_1