Справа № 185/7899/16-к
Провадження № 1-кп/185/453/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002113 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06 лютого 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно з подальшою щомісячною індексацією, починаючи з 24 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту набрання рішенням Павлоградського міськрайонного суду законної сили, починаючи з 01 лютого 2014 року до 22 грудня 2014 року злісно ухилявся від сплати аліментів, за що згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Починаючи з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року продовжував ухилятись від сплати аліментів, іншої будь-якої матеріальної допомоги не надавав, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, на неодноразові звернення ОСОБА_3 щодо необхідності сплачувати аліменти не реагував, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку по сплаті аліментів та можливість кримінальної відповідальності не реагував, продовжуючи ухилятись від сплати аліментів, аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виплачував, подарунків не дарував та іншої матеріальної допомоги дитині не надавав, інших неповнолітніх дітей, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, маючи таку можливість офіційно не працевлаштовувався, не бажаючи сплачувати аліменти дитині, до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості з цією метою не звертався, в результаті чого утворив заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року у сумі 6 107 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Так, заборгованість за період часу з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року склала 6 107 грн., а саме:
- 2016 рік: Лютий - 800 грн., Березень - 800 грн., Квітень - 800 грн., Травень - 800 грн., Червень - 800грн., Липень - 800 грн., Серпень - 800 грн., Вересень - 507 грн., Всього - 6107 грн.

Заборгованість ОСОБА_4 по аліментах на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року становить 6 107 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що він ніде не працював півроку тому, на даний час також не працює. Заборгованість за півроку вже виплатив. Він знав, що відповідно до рушення суду потрібно платити аліменти. Він не платив аліменти, так як не було коштів. Коштів не було, бо не працював. Він вважав, що влаштуюся на роботу, але не знайшов роботу. Він зараз підробляє і погасив заборгованість. В подальшому він буде платити аліменти. Дитина ОСОБА_7 , 2011 року народження є його донькою, і він на неї повинен платити аліменти на користь потерпілої. В скоєному щиро розкаявся.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває. 19 лютого 2010 року вона уклала шлюб з обвинуваченим. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_8 . В 2016 році шлюб офіційно розірвали, а припинили відносини приблизно весною 2011 року. В 2012 році Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області виніс рішення про стягнення з обвинуваченого на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Обвинувачений платив аліменти періодично. Потім більше півроку не платив. І вона написала заяву до поліції про притягнення його до кримінальної відповідальності. Зараз він сплатив їй заборгованість у сумі 6200 грн. Покарання на розсуд суду.

Хоч обвинувачений ОСОБА_4 і визнав вину повністю, його вина доведена дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що з потерпілою та обвинуваченим у відносинах не перебуває. Він веде це виконавче провадження з 01 липня 2016 року. З матеріалів виконавчого провадження йому стало відомо про несплату платежів з серпня 2015 року. А до того були періодичні платежі. 05 лютого 2016 року боржник з`явився до відділу ВДВС і попереджався письмово про кримінальну відповідальність у разі несплати аліментів. Більше боржник не з`являвся і платежів не здійснював. З 01 лютого 2016 року по 19 вересня 2016 року заборгованість по аліментам склала 6107 грн. Загальна заборгованість по аліментам на 19 вересня 2016 року складає 32441 грн. Більше квитанції до виконавчої служби не надавалися.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 серпня 2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_3 просила притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України ОСОБА_4 /а.к.п. 26/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 24 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття /а.к.п. 27/.

Виконавчим листом № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 24 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття /а.к.п. 32/.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2012 року, відповідно до якої було відкрите виконавчого провадження за виконавчим листом № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року /а.к.п. 30/.

Підпискою-попередження боржника з виплати аліментів, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 був попереджений 05 лютого 2016 року про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України за ухилення від сплати аліментів та заборгованості за 6 місяців /а.к.п. 34/.

Довідкою від 21 вересня 2016 року, згідно якої заборгованість ОСОБА_4 за виконавчим листом № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року складає 6 107 грн. /а.к.п. 47/.

Суд, вважає, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, отримані у рамках діючого процесуального закону, доповнюють один одного та підтверджують вину обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні.

Дії ОСОБА_4 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статею.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно /а.к.п. 58/, раніше судимий /а.к.п. 53-56/, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває /а.к.п. 60/.

В судових дебатах прокурор просив при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст. 69 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. Потерпіла підтримала думку прокурора.
Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості під час іспитового строку за попереднім вироком, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений визнав вину повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував заборгованість в повному обсязі, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді обмеження волі з застосуванням ст. 69 КК України, та призначення йому покарання у вигляді обмеження волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 164 КК України, та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) місяці і за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Строк покарання у вигляді обмеження волі обчислювати з моменту фактичного відбуття.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1