Справа № 214/8983/15-к
1-кп/214/214/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0003197 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кряжеве Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого ПАТ «АМКР», одруженого, маючого дитину 2005 року народження, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кряжеве Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого двох дітей 2001 та 2005 року народження, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи злочинний намір на таємне викрадення майна ПАТ «КОРУМ КЗГО», заздалегідь домовившись із ОСОБА_4 про таємне викрадення майна ПАТ «КОРУМ КЗГО», попередньо розподілили між собою ролі наступним чином: ОСОБА_3 , який був працівником ПАТ «КОРУМ КЗГО», мав підготувати майно ПАТ «КОРУМ КЗГО» для вивозу за територію підприємства, а ОСОБА_4 , мав проникнути на територію ПАТ «КОРУМ КЗГО» через паркан та спільно із ОСОБА_3 погрузити на залізний візок ( ОСОБА_3 мав подавати майно, а ОСОБА_4 мав вантажити на візок) і вивезти викрадене майно за територію ПАТ «КОРУМ КЗГО».
Так ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 08.11.2015 близько о 20 годині 10 хвилин, знаходячись на території ПАТ «КОРУМ КЗГО» за адресою вул. Заводська 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу намагався таємно викрасти заздалегідь підготовлене майно ПАТ «КОРУМ КЗГО», а саме: втулку нажимну номенклатурний номер 27.54.10.900.0777 вартістю 743 гривні/од в кількості 2 одиниці, венець номенклатурний номер 29.14.33.590.29.24 вартістю 7698 гривень 93 копійок за одиницю в кількості двох одиниць, гідроштовхач ТЕ-50У2 номенклатурний номер 31.62.12.500.0019 вартістю 1088 гривень 16 копійок за одиницю у кількості одної одиниці, підшипник 3614 вартістю 470 гривень у кількості двох одиниць, брухт металу бронзи вагою 240,5 кг вартістю 64грн/кг.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх злочинних дій до кінця довести не змогли, так як були затримані працівниками департаменту безпеки ПАТ «КОРУМ КЗГО». Своїми злочинними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 могли спричинити матеріальний збиток ПАТ «КОРУМ КЗГО» на загальну суму у 25392 гривень 08 копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
ОСОБА_4 , маючи злочинний намір на таємне викрадення майна ПАТ «КОРУМ КЗГО», заздалегідь домовившись із ОСОБА_3 про таємне викрадення майна ПАТ «КОРУМ КЗГО», попередньо розподіли між собою ролі наступним чином: ОСОБА_3 , який був працівником ПАТ «КОРУМ КЗГО», мав підготувати майно ПАТ «КОРУМ КЗГО» для вивозу за територію підприємства, а ОСОБА_4 мав проникнути на територію ПАТ «КОРУМ КЗГО» через паркан та спільно з ОСОБА_3 погрузити на залізний візок ( ОСОБА_3 мав подавати майно, а ОСОБА_4 мав грузити на візок) і вивести викрадене майно за територію ПАТ «КОРУМ КЗГО».
Так ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, 08.11.2015 близько о 20 годині 10 хвилин проник на територію ПАТ «КОРУМ КЗГО», перелізши через паркан, а ОСОБА_3 , знаходячись на території ПАТ «КОРУМ КЗГО» за адресою вул. Заводська 1 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, спільно намагались таємно викрасти заздалегідь підготовлене ОСОБА_3 майно ПАТ «КОРУМ КЗГО», а саме: втулку нажимну номенклатурний номер 27.54.10.900.0777 вартістю 743 гривні/од а кількості 2 одиниці, венець номенклатурний номер 29.14.33.590.29.24 вартістю 7698 гривень 93 копійок за одиницю кількості двох одиниць, гідроштовхач ТЕ-50У2 номенклатурний номер 31.62.12.500.0019 вартістю 1088 гривень 16 копійок за одиницю у кількості одної одиниці, підшипник 3614 вартістю 470 гривень у кількості двох одиниць, брухт металу бронзи вагою 240,5 кг вартістю 64грн/кг.
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своїх злочинний дій до кінця довести не змогли, так як були затримані працівниками департаменту безпеки ПАТ «КОРУМ КЗГО». Своїми злочинними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 могли спричинити матеріальний збиток ПАТ «КОРУМ КЗГО» на загальну суму у 25392 гривень 08 копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в інше сховище, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив, що працював у другу зміну на ПАТ «КОРУМ КЗГО». Побачив на території заводу бронзу, хотів перевезти у чергову, щоб потім продати. Для цього він взяв візок та склав бронзу у мішок. Разом з ОСОБА_4 повинні були вивезти за територію заводу, але були затримані охороною. Він втік, а другий залишився. В своїх діях розкаюється, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив, що 07 листопада 2015 року йому зателефонував ОСОБА_3 та запитав чи не бажає він підзаробити. ОСОБА_3 сказав, що необхідно допомогти перевезти через чергову металеві вироби. Він погодився. 08 листопада 2015 року переліз через паркан території ПАТ «КОРУМ КЗГО», а потім їх затримала охорона. ОСОБА_3 втік, а він залишився. В своїх діях розкаюється, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання суд, відповідно до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с.59 ).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особистість обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується з позитивної сторони (Т. 2 а.с. 66), раніше не судимий (Т. 2 а.с. 62), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (Т. 2 а.с. 59, 60).
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 63 ).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного правопорушення, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони (Т. 2 а.с. 65), раніше не судимий (Т. 2 а.с. 68), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (Т. 2 а.с. 63, 64).
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_4 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Представником потерпілого цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази візок металевий саморобний, втулка нажимна 2 одиниці, венець 2 одиниці, гідро штовхач ТЕ-50У2 1 одиниця, підшипник 3614 2 одиниці, брухт металу бронзи вагою 240,5 кг, які знаходиться на відповідальному зберіганні у представника ПАТ «КЗГО» залишити у розпорядженні останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (Т. 2 а.с. 16).
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1