Справа № 04042016
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.05.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , ( ОСОБА_7 ), потерпілої - ОСОБА_8 , її представника адвоката ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), засуджених - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями: прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 , засуджених - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_15 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року, яким
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з не закінченою вищою освітою, студент Галицької академії, одружений, не судимий,
засуджений за ч.2 ст.146 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.153 КК України до 8 (вісьми) років позбавлення волі; за ч.1 ст.120 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_13 призначено покарання у виді 8 (вісьми) років позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_13 постановлено рахувати з 17.07.2009 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання час перебування під вартою з 29.05.2009 року по 05.06.2009 року.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 146 КК України до 5 (пяти) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 153 КК України до 8 (вісьми) років позбавлення волі; за 1 ст. 120 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_14 призначено покарання у виді 8 (вісьми) років позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_14 постановлено рахувати з 04.06.2009 року.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, не судимий,
засуджений за ч.2 ст. 146 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 396 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_15 призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_15 постановлено рахувати з 25.05.2012 року.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.
Пакет, в якому знаходяться штани та залишки волосся ОСОБА_16 , пакет, в якому знаходиться матерія ( чохли від заднього сидіння автомобіля), пару жіночих чобіт чорного кольору, джинсову жіночу спідницю, пару жіночих шкарпеток, жіночі колготки, жіночий бюстгальтер, жіночу кофту білого кольору, жіночу кофту чорного кольору, хрестик з ниткою, буси, клочок волосся, що здані на зберігання до кімнати речових доказів Виноградівського РВ УМВС в Закарпатській області постановлено - знищити.
Шкільний фотоальбом з випуску за 2006 рік ЗОШ № 1 3 ступеней в м. Виноградів, що зданий на зберігання до кімнати речових доказів Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, закордонний паспорт громадянина України, виданий ОСОБА_16 , серії НОМЕР_1 передано під розписку потерпілій ОСОБА_8 , залікову книжку № ЕКз 06-0066 видану ОСОБА_16 , що знаходиться в матеріалах справи передано потерпілій ОСОБА_8 .
Цивільний позов постановлено задовольнити частково. Стягнуто в рахунок моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 із засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по 150 (сто пятдесят тисяч) грн. з кожного, а із засудженого ОСОБА_15 100 (сто тисяч) грн.. У задоволенні решти цивільного позову-відмовлено.
Судові витрати по справі у сумі 5665,50 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1664 від 10.08.2009 року, додаткової судово-товарознавчої експертизи № 1682 від 11.08.2010 року, судово-генотипоскопічної експертизи № 20-1153 від 06.08.2010 року, посмертної судово-психологічної експертизи від 06.09.2010 року стягнуто з засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по 2000 грн. з кожного, а з ОСОБА_15 - 1665,50 грн.,
в с т а н о в и в :
За вироком суду ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнані винуватими у тому, що в період з 23-ї години 05 квітня 2009 року до 2-ї години 06 квітня 2009 року ОСОБА_13 , у стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знаходячись неподалік адміністративної будівлі Виноградівської філії УкрСиббанку, яка розташованої на пл. Миру, № 6 в м. Виноградові, домовившись між собою про незаконне позбавлення волі потерпілої ОСОБА_16 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, незаконно позбавили її волі, а саме вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатись по території м. Виноградів, яке виразилось у відкритому із застосуванням фізичного насильства захопленні ОСОБА_16 , поміщенні її на заднє пасажирське сидіння салону легкового автомобіля марки ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_15 та під керуванням останнього, всупереч волі потерпілої вивезли ОСОБА_16 за межі м. Виноградів на берег річки Тиса, де незаконно утримували проти її волі протягом тривалого часу.
Також в період з 23-ї години 05 квітня 2009 року до 2-ї години 06 квітня 2009 року ОСОБА_13 , у стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з ОСОБА_14 , знаходячись на березі р.Тиса неподалік м. Виноградів, маючи намір на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, із застосуванням та погрозою застосування фізичного насильства, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, незаконно примушували потерпілу ОСОБА_16 вступити з ними у статеві зносини неприроднім способом, а коли потерпіла ОСОБА_16 відмовилась, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не дивлячись на умовляння останньої по припиненню щодо неї неправомірних дій, розуміючи значення та характер своїх злочинних дій та настання особливо тяжких наслідків, почали умисно, жорстоко поводитись з ОСОБА_16 , що виразилось у застосуванні та погрозі застосування фізичного насильства, систематичного приниження її людської гідності, яке виразилось у зухвалому та цинічному смиканні за волосся та погрозі утопленням її в річці Тиса.
Однак, ОСОБА_13 та ОСОБА_17 свій злочинний намір довести до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, так як потерпіла ОСОБА_18 будучи доведена до відчаю та перебуваючи в особливому психоемоційному стані, викликаному неправомірними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у відношенні до неї, правильно розуміючи характер та значення вчинених дій по відношенню до неї, але через психологічні можливості приймати раціональні рішення та вчиняти ефективний опір були обмеженими, намагаючись втекти від них та звільнившись, покінчила своє життям самогубством, стрибнувши в русло річки Тиса неподалік м. Виноградів, де і загинула, чим самим ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_17 внаслідок жорстокого поводження, примушування до вчинення дій сексуального характеру потерпілої ОСОБА_18 та приниження її людської гідності, довели останню до позбавлення себе життя.
07 травня 2010 року на березі річки Тиса, біля с.Гетеня Виноградівського району було знайдено скелетоподібний труп людини, який згідно висновку експерта № 42-мк від 18.08.2010 року належав ототожнюваній особі - ОСОБА_18 , згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи № 20-1281 від 21.10.2010 року генетичні ознаки кісткових залишків скелетованого трупа співпадають з генетичними ознаками, встановленими у слідах крові на спортивних штанах належних ОСОБА_18 , та згідно з висновку судово-медичної експертизи за № 55 від 08.09.2010 року причиною її смерті є механічна асфіксія внаслідок утоплення у воді, що підтверджується наявністю планктону виявленого при гістологічному дослідженні кісткового мозку стегнової кістки скелетованого трупа і з моменту настання смерті до моменту виявлення кісткових решток трупа ОСОБА_18 пройшов термін близько одного року.
Крім того, в період з 23-ї години 05 квітня 2009 року до 02-ї години 06 квітня 2009 року ОСОБА_13 , у стані алкогольного спяніння, за попередньою змовою з ОСОБА_17 , знаходячись на березі річка Тиса неподалік м.Виноградів, маючи намір на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, жорстким поводженням щодо ОСОБА_18 , яке виразилось у застосуванні та погрозі застосування фізичного насильства, та систематичного приниження її людської гідності, яке виразилось у зухвалому смиканні її за волосся, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, незаконно примушували потерпілу ОСОБА_16 вступити з ними в статеві зносини неприроднім способом.
Після того як потерпіла ОСОБА_18 відмовилась вступити з ОСОБА_13 та ОСОБА_17 в статеві зносини неприродним способом, то останні не дивлячись на її умовляння по припиненню щодо неї правомірних дій, розуміючи значення та характер своїх злочинних дій та настання особливо тяжких наслідків, продовжували систематично принижувати її людську гідність, умисно почали наносити ОСОБА_18 множинні удари по тілу спричинивши їй тілесні ушкодження, фізичний біль та страждання, погрожуючи утопленням в річці Тиса.
Потерпіла ОСОБА_18 будучи доведена до відчаю та перебуваючи в особливому психоемоційному стані, викликаному неправомірними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у відношенні до неї, правильно розуміючи характер та значення вчинених дій по відношенню до неї, але через психологічні можливості приймати раціональні рішення та вчиняти ефективний опір були обмеженими, намагаючись втекти від них, та звільнившись, покінчила своє життя самогубством, стрибнувши в русло річки Тиса, неподалік м. Виноградів де і загинула, чим самим ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_14 внаслідок жорстокого поводження, примушування до вчинення дій сексуального характеру потерпілої ОСОБА_16 та приниження її людської гідності, довели останню до позбавлення себе життя.
Крім того, в період часу з 23-ї години 05.04. 2009 року до 02-ї години 06.04. 2009 року, ОСОБА_15 знаходячись на березі річки Тиса, неподалік біля м. Виноградів, будучи очевидцем особливо тяжких злочинів вчинених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 щодо ОСОБА_16 , під час яких ОСОБА_14 та ОСОБА_13 намагались примусити ОСОБА_16 до вступу з ними в статеві зносини неприродним способом, і коли ОСОБА_16 відмовлялась вступити з кожним з них в статеві зносини, наносили їй тілесні ушкодження, що виразилось у нанесенні множинних ударів руками по обличчю та смиканням за волосся. Потерпіла ОСОБА_16 будучи доведена до відчаю, та перебуваючи в особливому психоемоційному стані, викликаному неправомірними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у відношенні до неї, правильно розуміючи характер та значення вчинених дій по відношенню до неї, але через психологічні можливості приймати раціональні рішення та вчиняти ефективний опір були обмеженими, намагаючись втекти від них, та звільнившись, закінчила своє життя самогубством, стрибнувши в русло річки Тиса неподалік м. Виноградів де і загинула, чим самим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 внаслідок жорстокого поводження, примушування до вчинення дій сексуального характеру потерпілої ОСОБА_16 та приниження її людської гідності, довели останню до позбавлення себе життя.
ОСОБА_15 знаючи, що ОСОБА_17 та ОСОБА_13 вчинили особливо тяжкі злочини, заздалегідь не обіцяючи останнім про їх приховання, а будучи злочинно самовпевненим в тому, що місце знаходження потерпілої ОСОБА_18 не відоме, а також знаючи, що працівники міліції займаються пошуком потерпілої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, не виконуючи свого громадського обовязку, умисно не звернувся в правоохоронні органи і не повідомив про відомі йому обставини вчинення злочинів останніми, чим самим приховав тяжкі злочини.
Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі поданій в інтересах засудженого ОСОБА_15 просить вирок Виноградівського районного суду від 31 жовтня 2013 року та постанову цього ж суду від 20.08.2013 року скасувати, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_15 складу будь якого злочину та постановити щодо останнього виправдувальний вирок. Кримінальну справу для проведення додаткового розслідування повернути прокурору Виноградівського району для встановлення і притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка винна у загибелі ОСОБА_16 , якщо скелетований труп дійсно її. Вважає вирок незаконним,необґрунтованим, а висновки суду такими?що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що досудове слідство у справі проведено необ`єктивно та поверхово, матеріали кримінальної справи не містять жодного належного доказу вжиття досудовим слідством всіх належних і можливих засобів по встановленню місцезнаходження ОСОБА_16 . Зазначає про фальсифікацію органом досудового слідства матеріалів кримінальної справи, зокрема протоколу огляду місця події та скелетованого трупа від 07.05.2010 року, посилаючись на покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про знайдений мішок, кусок арматури та сітки, якою він був прив`язаний до мішка, що суперечить зафіксованим даним у вказаному вище протоколі.. Ці протиріччя вважає такими, які неможливо усунути в судовому засіданні. Звертає увагу і на суперечності в показах потерпілої ОСОБА_8 щодо предметів одягу, в який була одягнута зникла донька і які не відповідають тим, що були виявлені під час огляду місця події від 07.05.2010 року. Крім того, вважає, що висновок посмертної судово психологічної експертизи суперечить показанням всіх свідків у справі, які стверджували про аморальний спосіб життя ОСОБА_16 , а експерту ОСОБА_21 , яка проводила вказану експертизу тільки в судовому засідання стало відомо свідчення ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про висловлювання ОСОБА_16 у квітні 2007 року покінчити життя самогубством. Окрім того, вважає, що в основу судово-генетичної експертизи скелетованого трупа на предмет його належності ОСОБА_16 було покладено покази спеціаліста ОСОБА_24 , який таку провів без фотографії щелепи або зубів, відтак цей висновок братися до уваги не може. Зазначає також, що Виноградівським районним судом не виконані вказівки апеляційного суду Закарпатської області, викладені в ухвалі від 24.01.2013 року, а обвинувальний вирок щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 31.10.2013 року базується лише на показанях засуджених, які вони давали під фізичним примусом працівників міліції.
В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_12 поданій в інтересах засудженого ОСОБА_13 ставиться питання про скасування вироку Виноградівського районного суду від 31.10.2013 року та постанову цього ж суду від 20.08.2013 року, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_13 складу будь якого злочину та постановлення щодо останнього виправдувального вироку, а кримінальну справу просить повернути прокурору Виноградівського району для проведення додаткового розслідування для встановлення і притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка винна у загибелі ОСОБА_16 , якщо скелетований труп дійсно її. Вказує на те, що наведені у мотивувальній частині вироку показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 як докази вини підсудних, такими не являються, оскільки тільки доповнюють і підтверджують показання підсудних про те, що ОСОБА_16 у той вечір знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, а показання свідка ОСОБА_28 у вироку відображені неправдиво, так як остання вказала, що коли ОСОБА_32 ніс ОСОБА_16 в машину, остання проти цього не заперечувала, про що зазначили й інші свідки у справі. Вказує, що зізнавальні покази ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на досудовому слідстві давали внаслідок застосування до них працівниками Виноградівського РВВС фізичного тиску, що підтверджується показами допитаною в судовому засіданні тітки ОСОБА_15 ОСОБА_33 , показання якої у вироку суду першої інстанції також відображені не вірно. Вважає, що покази свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_25 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 не являються доказами вини підсудних в інкримінованих злочинах, а лише підтверджують знаходження ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння 5.04.2009 року. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_38 про висловлювання ОСОБА_13 : «одною курвою стало менше», , оскільки ОСОБА_39 був раніше засудженим до позбавлення волі і давав такі показання під тиском працівників міліції, а його покази про те, що він бачив як ОСОБА_16 виривалась від ОСОБА_14 , який ніс її в машину є сумнівними з огляду на те, що як сам показав ОСОБА_39 , того дня він вжив біля 4-5 пляшок горілки. Вважає, що проведена у справі посмертна судово психологічна експертиза потерпілої ОСОБА_16 , яку покладено в основу обвинувачення за ст. 120 ч.1 КК України суперечить показанням всіх свідків у справі, які були знайомі з ОСОБА_16 і засвідчили, що вона ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя і не враховує покази свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про висловлювання ОСОБА_16 в квітні 2007 року покінчити життя самогубством. Також стверджує, що судово-генетичної експертиза скелетованого тупа на предмет його належності ОСОБА_16 за показаннями зав.стоматологічним відділенням Виноградівської районної лікарні ОСОБА_24 проводилась без надання йому верхньою щелепи скелету, а отже не може вважатись належним доказом у справі. Зазначає й про фальсифікацію матеріалів кримінальної справи в частині складанні протоколу огляду місця події та скелетованого трупу від 07.05.2010 року, посилаючись на покази неповнолітніх свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які в судовому засіданні показали, що начебто кості знаходилися в мішку, до якого був примотаний сіткою путанкою кусок арматури, про що судом першої інстанції не згадується у вироку. Крім того вказав про невиконання вказівок апеляційного суду Закарпатської області, викладених в ухвалі від 24.01.2013 року .
Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просять скасувати вирок суду від 31.10.2013 року в частині кваліфікації дій засуджених за ч.2 ст. 146 КК України та постановити новий вирок, яким перекваліфікувавши дії засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з ч.2 ст. 146 на ч.3 ст. 146 КК України обрати кожному з підсудних покарання у виді 10 років позбавлення волі, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 153 КК України обрати покарання у виді 12 років позбавлення волі із застосуванням вимог ч.2 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, а ОСОБА_15 обрати покарання у виді позбавлення волі, шляхом складання покарань за ч.3 ст. 146 та ч.1 ст. 396 КК України. Свої вимоги мотивують тим, що вирок суду в частині призначення покарання засудженим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 є незаконним у звязку з невідповідністю висновків суду наведених у вироку фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону. Вважають, що судом першої інстанції безпідставно не враховано особливо тяжкі наслідки скоєного злочину смерть потерпілої ОСОБА_16 та застосовано принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а при призначенні покарання ОСОБА_15 не взято до уваги, що надаючи в розпорядження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 автомобіль, він усвідомлював настання можливих тяжких наслідків для потерпілої при перевезенні її в пізню добу в безлюдне місце і таким чином сприяв скоєнню злочинів та був його співучасником.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винності обвинувачених в інкримінованих злочинах, просив змінити вирок в частині призначення покарання ОСОБА_15 , посилаючись на те, що призначене йому судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та особі засудженого. На думку прокурора при ухваленні вироку не враховано відсутність обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_15 , скоєння ним злочину за попередньою змовою групою осіб та відношення до скоєного, а тому просить змінити вирок Виноградівського районного суду від 31.10.2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_15 та призначити йому за ч.2 ст.146 КК України 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.396 КК України - 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді 5 років позбавлення волі. В доповненні до апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи просить вирок суду від 31.10.2013 року в частині призначення покарання ОСОБА_15 змінити, ухвалити новий вирок, яким призначити засудженому ОСОБА_15 за ч.2 ст. 146 КК України 3 (три) роки позбавлення волі, а ч.1 ст. 396 КК України виключити з обвинувачення, посилаючись на те, що ОСОБА_15 , знаючи про скоєння тяжких злочинів, не повідомив про них з власної волі, а умислу на приховування злочину у нього не було, а тому в ході судового розгляду вказаної кримінальної справи не здобуто доказів того, що ОСОБА_15 вчиняв будь які умисні активні дії спрямовані на приховування злочинів, вчинених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_13 просить вирок Винорадівського районного суду від 31.10.2013 року скасувати та виправдати його в інкримінованих злочинах, мотивуючи тим, що даний вирок суду є незаконний і необґрунтований у звязку з невірною кваліфікацією його дій, невідповідністю висновків суду викладених у вироку матеріалам та фактичним обставинам справи, а також істотним порушенням матеріального та процесуального права. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які достатні та об`єктивні дані, які б вказували, що він вчинив інкриміновані йому злочини. Крім цього, посилається на те, що під час досудового слідства допущено численні грубі порушення норм КПК України, в тому числі і застосування до нього психологічного та фізичного насильства працівниками міліції, а суд вказані порушення проігнорував і не дав їм належної правової оцінки, а поклав в основу вироку докази, зібрання і закріплення яких було проведено з грубим порушенням закону. Зазначає про застосування тиску на нього та інших підсудних з боку працівників міліції під час написання явок з повинною та зізнавальних показів на досудовому слідстві, що стверджується показанням свідка ОСОБА_40 тітки ОСОБА_15 . Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в поясненням наданих в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 зазначила, що - « можливо потерпіла була істерична особа». Окрім того, вважає, що досудовим слідством та судом не виконані вказівки апеляційного суду Закарпатської області, викладені в ухвалі від 24.01.2013 року, а покладена в основу обвинувачення за ч.1 ст.120 КК України посмертна судово-психологічна експертиза суперечить показам всіх свідків про аморальний спосіб життя ОСОБА_41 та її зловживання спиртними напоями. Також стверджує, що судово-генетична експертиза скелетованого тупа на предмет його належності ОСОБА_16 за показаннями зав.стоматологічним відділенням Виноградівської районної лікарні ОСОБА_24 проводилась без надання йому верхньої щелепи скелету, а тому не може вважатись належним доказом у справі. Зазначає і про фальсифікацію органом досудового слідства матеріалів кримінальної справи, зокрема протоколу огляду місця події та скелетованого трупа від 07.05.2010 року, посилаючись на покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про знайдений мішок, кусок арматури та сітки, якою він був прив`язаний до мішка, що суперечить зафіксованим даним у вказаному вище протоколі.
Засуджений ОСОБА_14 в поданій ним апеляційній скарзі вказує що винесений щодо нього вирок Виноградівським районним судом 31.10.2013 року незаконний та необгрунтований. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок винесений місцевим судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що процесуальні дії, які проводилися під час досудового слідства по справі, є незаконними та не відповідають фактичним обставинам справи, відтак докази, на які послався місцевий суд при винесенні вироку не підтверджують його причетність до вчиненні злочинів, в яких обвинувачується.
В доповненні до апеляції засуджений ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду першої інстанції та виправдати його за пред`явленим обвинуваченням за відсутністю складу інкримінованих злочинів, а матеріали справи направити до прокурору Виноградівського району для встановлення винних у загибелі ОСОБА_16 , в разі встановлення належності їй знайденого скелетованого трупа. Одночасно ставить питання про скасування постанови Виноградівського районного суду від 22.08.2013 року про відмову в поверненні справи на додаткове розслідування. При цьому засуджений посилається на те, що в обґрунтування вироку покладений висновок психологічної посмерної експертизи ОСОБА_16 , висновки якою спростовуються показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 про те, що у квітні 2007 або 2008 року ОСОБА_16 висловлювалась про наміри покінчити життя самогубством. Сторона захисту зверталася до місцевого суду з клопотанням про проведення повторної судово-психологічної експертизи, в задоволенні якого було відмовлено. Не дана, на погляд засудженого, оцінка свідченням чисельних свідків у справі про аморальний спосіб поведінки ОСОБА_16 та її зловживання спиртними напоями, а покази свідка ОСОБА_24 , які покладені в основу судово-генетичної експертизи знайденого скелетованого трупа у вироці місцевого суду відображені невірно і доказової сили мати не можуть, позаяк верхня щелепа для огляду працівниками міліції йому не надавалась. Вважає, що під час досудового слідства органом, який проводив досудове слідство, допущено ряд суттєвих порушень вимог матеріального та процесуального права, зокрема: проведення очних ставок до порушення кримінальної справи; не зазначення у протоколі відеозапису відтворення обстановик та обставин події технічних характеристик технічних засобів, які застосовувались та не приєднання таких до матеріалів справи; порушенні права на захист при проведенні допиту як обвинуваченого; не роз`яснення відповідних прав при призначення товарознавчої експертизи; пакування зайдених решток кісток та одягу оптерпілої було проведено за відсутності понятих та спеціаліста. За таких порушень, вважає висновки проведених в послідуючому експертиз - сумнівними. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи немає жодного доказу вчинення ним інкримінованих злочинів, а явку з повинною написав після застосування до нього недозволених методів слідства, що наглядно видно на відтворенні обстановки та обставин подій злочинів, де він з наявними на обличчі слідами побиття. Висновки суду першої інстанції, за твердженням в доповненнях до апеляційної скарги засудженого ОСОБА_14 , не відповідають фактичним обставинам справи, юридична кваліфікація його дій невірна, досудове слідство проведено однобічно, неповно, судом справа розглядалась упереджено, з обвинувальним ухилом, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки його вина у злочинах не підтверджена жодними доказами, що призвело до його незаконного засудження.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який в судовому засіданні підтримав доповнену апеляцію і просив відмовити в задоволенні апеляцій засуджених та їх захисників, а також потерпілої та її представника; засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_42 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги, висловивши заперечення щодо задоволення апеляційної скарги потерпілої та її представника та не заперечували щодо вимог доповненої апеляційної скарги прокурора; потерпілої ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_9 на підтримання своєї апеляційної скарги і заперечення щодо задоволення апеляційних скарг засуджених, їх захисників та прокурора, провівши часткове судове слідство та перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, а підсудних і в останньому слові, обговоривши доводи викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, виходячи з наступних мотивів.
Висновки про винність ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153, ч.1 ст.120 КК України, а ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, за обставин, встановлених вироком, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені всебічно перевіреними в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку з дотриманням вимог ст.67 КПК України (1960 року) .
Підсудні ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні своєї вини у інкримінованих їм злочинах не визнали та навели на свій захист відповідні мотиви.
Зокрема, ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснював, що 05.04.2009 року зранку пішов на територію ЗОШ №2 грати в футбол. Крім нього там були ОСОБА_14 , ОСОБА_39 , ОСОБА_25 та інші. Закінчивши грати футбол, вони сиділи і пили пиво, а потім прийшов ОСОБА_15 і вони вирішили поїхати відпочивати до річки Тиса, де також вживали алкогольні напої. Вертаючись додому близько 22-ої години ОСОБА_43 запропонував зайти в бар Тиса - Тур, який знаходиться неподалік моста через річку. Там вони разом з ОСОБА_44 , його дружиною, ОСОБА_45 та дівчиною, яка була разом з дружиною ОСОБА_46 трохи випили горілки, після чого разом з ОСОБА_47 та ОСОБА_48 поїхали в бар Фараон на пл..Миру в м.Виноградів, який розташований на пл. Миру у м. Виноградів, куди через деякий час прийшов і ОСОБА_49 . Вийшовши на вулицю покурити, він побачив, що на сходах бару сидить на вигляд знайома дівчина Бан ОСОБА_50 , яка знаходилась в нетверезому стані. Через певний час вони в черговий раз вийшли на вулицю покурити, знову побачив ОСОБА_41 , яка сиділа на сходахУкрсиббанку. Підійшовши до неї ОСОБА_32 почав з нею розмовляти. В цей час до бару підїхав ОСОБА_15 на автомобілі ВАЗ-2101, червоного кольору і він вирішив із ОСОБА_32 знову йти в кафе Тиса-Тур, тому спитав ОСОБА_15 , чи відвезе їх, на що останній погодився. Коли вони з Оросі вже хотіли сідати в автомашину, то ОСОБА_41 покликала ОСОБА_32 і вони почали про щось розмовляти. Він вже сидів в автомобілі, коли запитався ОСОБА_32 про те, чи ОСОБА_41 їде з ними, на що ОСОБА_14 взяв на руки ОСОБА_41 і допоміг їй сісти в автомобіль. Силою ОСОБА_16 ніхто із них в автомобіль не садив і ніхто їй не погрожував. По дорозі до кафе йому зателефонували і повідомили, що бар не працює. Після цього вирішили їхати на берег річки Тиса, на місце де відпочивали вдень. Приїхавши до вказаного місця він з ОСОБА_15 вийшли з автомашини, а ОСОБА_14 та ОСОБА_41 залишилися в автомобілі. Через пять хвилин із машини вийшов ОСОБА_32 та ОСОБА_41 і між ними виникла суперечка. Бан ОСОБА_51 , взявши у ОСОБА_52 сигарету сказала, що йде в туалет і направилася в сторону річки. Через деякий час він почув наче щось впало у воду та запитав чи то не ОСОБА_41 впала у воду. Вони почали кликати ОСОБА_41 , але вона не відповідала. Не дочекавшись її повернення вирішили повертатися додому. Сідаючи у автомобіль, ОСОБА_15 побачив сумочку ОСОБА_41 , з якої витягнув телефон, а сумочку викинув у річку, після чого вони повернулись у м.Виноградів до бару «Фараон», а згодом до нічного магазину «Каравай».
ОСОБА_14 в судовому засіданні також показав, що 05.04.2009 року до обіду грав у футбол на території школи №2 разом з ОСОБА_45 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та іншими. Після гри домовилися про відпочинок на річці Тиса. Після чого він пішов до сестри на АДРЕСА_4 , куди біля 18 години за ним на мопеді приїхав ОСОБА_45 і вони поїхали на річку. Там було багато людей, вони майже всі вживали алкогольні напої. Відпочивали вони там до вечера, після чого поїхали у м. Виноградів. Хто його привіз у м. Виноградів він не памятає, але він опинився у кафе-барі Фараон. У кафе-барі Фараонвже був ОСОБА_45 , ОСОБА_55 , ОСОБА_13 та багато інших. Вони сиділи у кафе та вживали алкогольні напої, потім вирішили йти в бар Тиса-Typ із ОСОБА_13 .. На вулиці йому стало поганоі він пішов в туалет. Повернувшись підійшов до автомобіля ОСОБА_15 .. Коли вже хотів сідати в машину, то ОСОБА_41 його покликала, та попросила його підійти до неї, підійшовши, вона спитала, чи не підуть вони з нею на дискотеку у Фенікс, на що він їй відповів, що вони їдуть в Тиса-Typ. Тоді вона попросилася з ними та попросила, щоб він поніс її в машину, бо вона пошкодила ногу. Він взяв її на руки, доніс до машини, поклав на землю, відкрив дверку, сів в машину, а потім сіла Рената. Нодь ОСОБА_56 та ОСОБА_57 вже сиділи в автомобілі. Разом поїхали у напрямку бару Тиса-Тур. По дорозі ОСОБА_58 сказав, що в барі уже нема нікого і запропонував поїхати на річку Тиса, де вони відпочивали вдень. Приїхавши на вказане місце, ОСОБА_59 та ОСОБА_60 вийшли з автомашини, а він залишився з ОСОБА_16 у машині та розмовляв з нею.. Через деякий вони з ОСОБА_16 вийшли з автомашини, вона попросила сигарету у Варцаби. Через деякий час ОСОБА_16 сказала, що їй погано і йде топитися у річку і пішла у сторону річки. Він взяв її за руку і не хотів відпускати, але остання сказала, що хоче в туалет. Відпустивши ОСОБА_41 , закурив сигарету і через пару хвилин почув всплеск води, на що крикнув ОСОБА_41 і, однак остання не відповідала. Вони почали її шукати, але не знайшовши вирішили їхати в місто. Підійшовши до машини у салоні побачили сумку Бан Р.. ОСОБА_15 взяв сумочку, забрав із неї телефон, а сумку викинув у воду. Крім того пояснив, що ніякого насилля відносно ОСОБА_16 не вчиняв, а зміну своїх показів пояснив застосуванням з боку працівників міліції фізичного тиску.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 показав, що 05 квітня 2009 року вечером біля бару Фараон в м. Виноградові зустрів ОСОБА_53 , ОСОБА_32 та ОСОБА_61 , з якими на протязі дня відпочивали на річці Тиса, а згодом майже всі відпочиваючі приїхали до бару «Фортуна на вул..Копанській в м.Виноградів, де вони стояли на вулиці та курили. В цей час до ОСОБА_32 підійшла ОСОБА_41 , яка знаходилась в нетверезому стані. На пропозицію дружини одного з відпочиваючих відвезти її додому, остання відмовилась. Згодом він пішов додому, звідки через деякий час знову приїхав до бару «Фараон», де стояли ОСОБА_45 , ОСОБА_62 . Останній дізнавшись, що він приїхав на автомобілі, попросив підвезти, але куди не сказав. Після чого ОСОБА_60 сказав Оросі, щоб сідав в автомобіль, оскільки потрібно їхати. Оросі ОСОБА_63 взяв ОСОБА_41 на руки, ОСОБА_53 відкрив дверку і Оросі заніс її в автомобіль і поклав на заднє сидіння та присів біля неї, а ОСОБА_53 сів на переднє пасажирське сидіння. На запитання, куди потрібно їхати, ОСОБА_13 сказав, щоб їхав на річку Тиса, туди де вони вдень відпочивали. Приїхавши на указане місце, ОСОБА_32 сказав, щоб він заглушив двигун, виключив фари, вийшов та відійшов від авто на 5-10 метрів, що він і зробив. А через декілька хвилин з автомобіля вийшов і ОСОБА_53 , а ще через декілька хвилинвийшли ОСОБА_32 та ОСОБА_64 . ОСОБА_32 сказав йому, щоб дав сигарету ОСОБА_41 , але остання взявши сигарету відмовилася припалити. Після чого ОСОБА_41 виразившись нецензурною лайкою побігла до річки і вони почули щось впало у воду. Він з ОСОБА_53 підбігли до річки, та почали гукати, але потерпіла не відповіла. Потім ОСОБА_32 вибіг із кущів та сказав, що ОСОБА_41 напевно втекла і сховалась. Повернувшись до автомобіля, він виявив сумку потерпілої, з якої забрав мобільний телефон, а сумку викинув у річку. Після чого вони повернулися у місто.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку таким показанням ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і обґрунтовано визнав, що показання підсудних направлені на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, оскільки вони спростовуються сукупністю послідовних і узгоджених між собою доказів.
Як видно з матеріалів справи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 21.05.2009 року власноручно написали явки з повинною, в яких виклали обставини вчинених ними злочинів.
Так, із явки з повинною ОСОБА_14 вбачається, що він визнав себе винним в тому, що в ніч з 05.04.2009 на 06.04.2009 року після пікніка на річці Тиса приїхав до кафе Фараон в м. Виноградів. Біля цього кафе зустрів своїх знайомих - ОСОБА_13 , ОСОБА_65 та ОСОБА_15 , з якими вдень відпочивав на пікніку. Під час розмови з ними, побачив знайому дівчину - ОСОБА_41 , яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння та сиділа на сходах перед входом в Укрсиббанк». Підійшовши до ОСОБА_41 , він взяв її на руки і поніс в автомобіль, на якому приїхав ОСОБА_15 , посадив її на заднє сидіння машини та присів поруч. Після цього вони з ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_66 поїхали на річку Тиса, і він попросив ОСОБА_41 вступити з ними трьома в статеві зносини неприродним способом, однак вона відмовилася, за що ОСОБА_13 вдарив її рукою по обличчю. Бан ОСОБА_51 знову відмовилася і сказала, що краще втопиться в річці. Далі з машини вийшов ОСОБА_13 і сказав ОСОБА_41 , щоб йшла до річки. Побачивши, що вона йде, схопив її, але вона не послухалась, побігла і стрибнула у річку. Про обставини, при яких ОСОБА_41 втопилася, він нікому не розповідав ( т.1 а.с. 137 -139).
Із явки з повинною ОСОБА_15 від 21.05.2009 року вбачається, що він, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 також причетні до незаконного позбавлення волі ОСОБА_41 , яку ОСОБА_14 посадив вночі 06.04.2009 року в його автомобіль і визнав, що ОСОБА_13 дав йому вказівку їхати на берег річки Тиса. Саме ОСОБА_14 взяв ОСОБА_41 на руки, яка чинила фізичний опір, і поніс на руках в салон його автомобіля, затягнув її на заднє сидіння, де залишився з нею, а ОСОБА_13 сів на переднє пасажирське сидіння. Приїхавши на річку Тиса, ОСОБА_14 витягнув ОСОБА_41 з машини за волосся, заставляв її вступити з ним в статеві зносини, примушував її до орального сексу. Після відмови останньої це робити, взяв її за волосся, підняв із землі і сильно штовхнув на землю та у нецензурній формі сказав, що якщо вона не погодиться до орального сексу з ним, то втопить її в річці Тиса. Далі ОСОБА_41 підвелась із землі, побігла в темряву і впала з берега в річку Тиса. Зрозумівши, що вона втопилася, вони повернулися в м. Виноградів і домовились нікому не говорити при яких обставинах втопилась ОСОБА_41 ( т.1 а.с. 135 136).
Під час допиту в якості підозрюваного 26.05.2009 року та обвинуваченого 5.06.2009 року ОСОБА_14 також показав, що в ніч з 05.04.2009 на 06.04.2009 року після пікніка на річці Тиса приїхав до кафе Фараон в м. Виноградів. Біля кафе Фараон зустрів своїх знайомих, які теж були на пікніку: ОСОБА_13 , ОСОБА_39 та ОСОБА_15 .. Під час розмови з ними побачив знайому Бан Р, яка знаходилась перед входом в Укрсиббанк та була в стані алкогольного спяніння. Він підійшов до ОСОБА_41 , взяв її на руки, можливо допомагав йому нести і ОСОБА_13 , всього не пам`ятає, так як був п`яний, і поніс її в автомобіль, на якому приїхав ОСОБА_15 , посадив на заднє сидіння автомобіля та присів з поруч з нею. Приїхавши на берег річки Тиса, попросив ОСОБА_41 вступити з ними трьома в статеві зносини неприродним шляхом, однак вона відмовилася. ОСОБА_13 вдарив її рукою по обличчю і продовжував наполягати на тому, щоб вона задовольнила їх статеві пристрасті неприродним способом. Бан ОСОБА_51 знову відмовилася і сказала, що краще втопиться в річці. Далі з машини вийшов ОСОБА_13 і сказав Ренаті, щоб йшла до річки. Побачивши, що вона йде, схопив її, але вона не послухалась, побігла і стрибнула у річку. Про обставини, при яких ОСОБА_41 втопилася, вони домовились нікому не розповідати ( т.1 а.с. 187-190).
ОСОБА_13 при допиті в якості підозрюваного 29.05.2009 року також показав, що 05.04.2009 року зранку ОСОБА_14 , ОСОБА_39 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 після футболу та вживання пива вирішили піти відпочивати на природу до берега р. Тиса, куди поїхали близько 15 - 16 год. Там уже знаходились : його дружина ОСОБА_69 , ОСОБА_15 , ОСОБА_39 , ОСОБА_43 з дружиною, ОСОБА_68 з дружиною, ОСОБА_48 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 . Під час відпочинку вживали спиртне, відпочивали приблизно до 22 години. По дорозі додому ОСОБА_43 , запропонував зайти в бар Тиса Тур у Виноградові, куди зайшли він, ОСОБА_43 з дружиною, ОСОБА_39 та дівчина яка була разом з дружиною ОСОБА_46 .Через деякий час в бар прийшов ОСОБА_47 разом з ОСОБА_72 . Після цього він разом з ОСОБА_73 сіли на його моторолер і поїхали в м. Виноградів. Заїхавши у місто вирішили піти ще випити пива і поїхали у бар Фараон, який розташований на пл. Миру в м. Виноградів, де вживали горілку та пиво. Через деякий в бар прийшов ОСОБА_14 з якимись хлопцями. Вийшовши на вулицю покурити з ОСОБА_39 побачив знайому дівчину ОСОБА_41 , яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Коли в черговий раз разом з ОСОБА_39 та ОСОБА_14 вийшли з бару покурити, ОСОБА_41 сиділа на сходах «Укрсиббанку», ОСОБА_14 підійшов до неї і почав розмовляти. В цей момент до бару підїхав ОСОБА_15 і ОСОБА_14 почав ОСОБА_41 тягнути, вона від нього відбивалась. Після того ОСОБА_14 взяв на руки ОСОБА_41 і положив її на заднє сидіння автомобіля та присів поруч з нею. Він спитав у ОСОБА_38 чи він їде з ними, на що той відмовився і вони поїхали в бік берега р.Тиса, на місце де відпочивали вдень. Приїхавши на вказане місце, ОСОБА_15 вимкнув замок запалювання та фари. Після чого ОСОБА_14 сказав щоб вийшли з автомобіля. Він та ОСОБА_15 вийшли з автомобіля і знаходились неподалік. Вони чули що в автомобілі ОСОБА_14 та ОСОБА_41 про щось сварились, було чути сильний шум. Він підійшов до автомобіля відкрив передню праву дверку ОСОБА_74 і сказав щоб заспокоївся. ОСОБА_14 сказав йому, щоб він до них не ліз, що все буде нормально. Він закрив дверку і знову відійшов від автомобіля до ОСОБА_15 .. Через пару хвилин після цього вони побачили, що відкрились дверки автомобіля, із салону вийшов ОСОБА_14 і за ногу почав витягувати ОСОБА_41 при цьому говорив, що він її втопить. Витягнувши її з автомобіля ОСОБА_14 стояв біля ОСОБА_41 , яка лежала на землі. Коли вона знаходилась на землі ОСОБА_14 вдарив її один чи два ногою. Після чого ОСОБА_41 піднялась із землі і, сказавши що «вона сама втопиться» пішла в сторону річки і стрибнула у воду. Вода була глибиною біля 1 метра і з сильною течією. Оскільки сам плаває погано, сказав ОСОБА_14 , щоб той стрибав у воду за ОСОБА_41 , але останній у воду не стрибнув, а побіг вниз по берегу. Також ствердив, що чув крики ОСОБА_41 , коли та знаходался у воді, але видно її не було. Хвилин через пять повернувся ОСОБА_14 і сказав, що ОСОБА_41 мала вийти із води. Вони підійшли до автомобіля, ОСОБА_14 взяв із заднього сидіння сумочку і сказав, що це сумка Ренати. ОСОБА_15 взяв сумку, витягнув з неї мобільний телефон, а сумку викинув у річку ( т.1 а.с. 222-224).
ОСОБА_15 під час допиту в якості підозрюваного показав, що 05.04.2009 року близько 12 ої години пішов на територію ЗОШ № 2 щоб подивитись як хлопці грають у футбол. Коли він туди прийшов то хлопці у футбол вже не грали, а пили пиво. Там знаходились ОСОБА_39 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_75 , який прийшов разом з ним, ОСОБА_70 , ОСОБА_54 , та інші. Потім вирішили піти відпочити біля р. Тиса неподалік моста, куди поїхали близько 17-ої год. на двох автомобілях та одному мотоциклі. З місця відпочинку він за кермом автомобіля, разом з ОСОБА_76 та ще одним хлопцем поїхали в м. Виноградів, залишив вдома автомобіль і пішов до бару Фортуна, біля якого до ОСОБА_14 підійшла ОСОБА_41 , яка була у нетверезому стані і дружина ОСОБА_77 запропонувала їй відвезти додому, але вона відмовилась. Через пару хвилин він пішов додому, взяв автомобіль і поїхав в нічний магазин Караван щоб купити сигарети, а після цього до бару Фараон, біля якого стояли ОСОБА_39 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Неподалік знаходилась ОСОБА_41 , а біля неї були чоловік та дві жінки циганської народності. Хтось із хлопців сказав, щоб відігнали циган від ОСОБА_64 . Коли їх відігнали, до ОСОБА_41 підійшов ОСОБА_14 і вони стояли а сходах біля банку і розмовляли. ОСОБА_13 спитав у нього на чому він приїхав, на що він відповів, що приїхав на автомобілі. Після чого ОСОБА_13 сказав, що їх потрібно підвезти, куди саме не говорив. Він погодився, взявши автомобіль підїхав до входу в бар Фараон і зупинився, після чого ОСОБА_14 взяв на руки ОСОБА_64 . ОСОБА_13 відчинив йому задні дверки автомобіля, після чого ОСОБА_14 заніс ОСОБА_41 в автомобіль і поклав на заднє сидіння. ОСОБА_13 сів на переднє пасажирське сидіння. ОСОБА_13 сказав, щоб він їх відвіз до р. Тиса, на місце де вони вдень відпочивали. Коли приїхали ОСОБА_14 сказав йому, щоб він вимкнув фари і вийшов з автомобіля, так як їм необхідно переговорити. Вимкнувши фари, він вийшов з автомобіля, а ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_41 залишились в автомобілі. Через пару хвилин з автомобіля вийшов ОСОБА_13 , потім відчинились задні дверки автомобіля із салону вийшов ОСОБА_14 і витягнув Бан Р. Коли ОСОБА_14 витягнув її на вулицю, сказав йому щоб він дав їй сигарету, що він і зробив. Вона взяла сигарету, але підкурювати не хотіла, сіла на землю. ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_41 вхопив її за волосся, підняв і в брутальній формі сказав, якщо вона не задовольнить його статеву пристрасть неприродним способом, то він її втопить в річці, після чого штовхнув. Від поштовху ОСОБА_41 впала на землю, підвівшись почала втікати в сторону річки. Він почув, як щось впало врічку. Він разом з ОСОБА_13 підбігли до берега та почали гукати ОСОБА_64 .. ОСОБА_14 побіг вздовж берега і також гукав її. Потім ОСОБА_14 повернувся і сказав, що ОСОБА_41 мабуть втекла. Особисто він зразу подумав, що ОСОБА_50 втопилась. На дворі було темно і нічого не було видно. Після цього вони вирішили поїхати в м. Виноградів. Він відкрив дверку автомобіля і помітив на задньому сидінні жіночу сумку, яка належала ОСОБА_16 .. ОСОБА_13 сказав йому, щоб викинув і сумку, і телефон в річку. Через декілька днів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 питали його за мобільний телефон, він сказав, що сумку викинув у річку, а телефон залишив собі ( т.1 а.с. 169 -172).
Аналогічні показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 давали і при відтворенні обстановки та обставин подій злочину 29.05.2009 року, при яких крім іншого, вказали місце, де знаходилася ОСОБА_16 , коли ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_39 вийшли з бару «Фараон», місце, звідки ОСОБА_32 поніс ОСОБА_41 в салон автомобіля, на якому приїхав ОСОБА_15 , маршрут до берега річки Тиса, місце, де ОСОБА_15 зупинив автомобіль, а також місце на землі, де знаходилась ОСОБА_41 , після того як ОСОБА_32 витягнув її за ногу з машини і наносив їй удари та смикав за волосся. Крім того, вказали напрямок в яку сторону річки побігла ОСОБА_41 і стрибнула в річку. (т. 1 а. с.173-175, 192-194, 225-227).
Об`єктивно показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дані ними при допиті в якості підозрюваних, при відтворенні обстановки та обставин подій злочинів підтверджуються і показанням, що містяться у протоколах очних ставок між ОСОБА_15 та ОСОБА_78 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 02.05.2009 року.
Так, із протоколу очної ставки між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 від 02.05.2009 року проведеної в присутності захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_79 вбачається, що ОСОБА_15 повністю підтримав свої попередні покази, які давав на досудовому слідстві. ОСОБА_14 ж з такими показами ОСОБА_15 погодився, вказавши лише, що не пам`ятає як брав ОСОБА_41 за волося і погрожував їй утопленням, якщо вона не погодиться на статеві зносини. (т. 2 а.с.5-7).
Із протоколу очної ставки між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 від 02.05.2009 року також вбачається, що в присутності захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_13 підтримав покази ОСОБА_15 , уточнивши лише маршрут, яким вони слідували на автомобілі на берег річки Тиса, черговість залишення ними автомобіля та вказівок щодо послідуючих дій з сумкою та телефоном ОСОБА_41 (т.2 а.с.8-10).
Із протоколу очної ставки між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 02.05.2009 року вбачається, що в присутності захисника ОСОБА_80 . ОСОБА_13 повністю підтримав свої попередні покази, в тому числі і те, що ОСОБА_14 за ногу витягував ОСОБА_41 з автомобіля, наносив їй удари по обличчю та смикав за волосся. Вказані покази ОСОБА_13 ОСОБА_14 підтримав частково, заперечивши нанесення ударів та смикання за волосся ОСОБА_41 та вказав, що ОСОБА_53 сам наніс один або два удари долонею по обличчю ОСОБА_41 за те, що вона відмовлялась задовільняти статеву пристрасть неприроднім способом. (т. 2а.с.11-13).
Як видно, такі показання обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 давались в присутності своїх захисників, при допиті віч-на-віч, з визнанням як своєї вини так і з підтвердженням вини інших обвинувачених, уже після неодноразового роз`яснення їм процесуальних прав, в тому числі права відмовитись від дачі показань, у відповідності до ст.63 Конституції України.
Такі показання кожного із обвинувачених підтверджуються сукупністю інших доказів, що є у справі, а тому судом першої інстанції обгрунтовано поставлено в основу обвинувачення.
Тому колегія суддів вважає вірною оцінку судом першої інстанції показів підсудних, даних ними під час судового розгляду справи, як такі, що спростовуються перевіреними та наведеними у вироку доказами.
Так, свідчення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про обставини незаконного позбавлення волі ОСОБА_16 , вчинення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо неї закінченого замаху на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом та доведення до самогубства ОСОБА_16 повністю узгоджуються із показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_35 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , експертів ОСОБА_21 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 .
Зокрема, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала що 05.04.2009 року о 16 годині її донька ОСОБА_16 пішла з дому прогулятись по місту. Близько 22 години з мобільного телефону сусідки ОСОБА_83 зателефонувала Ренаті, щоб дізнатися коли вона повернеться додому на, що дочка відповіла, що вже йде додому. Приблизно через 40 хвилин чи годину вона знову зателефонувала їй на мобільний телефон, але абонент знаходився поза зоною досягнення. Вранці 06.04.2009 року, прокинувшись помітила, що Ренати вдома не має. Після чого знову зателефонувала їй на мобільний телефон, але звязку з абонентом не було. Ходила по місту та шукала ОСОБА_84 , розпитувала всіх її подруг, але ніхто доньку не бачив, після чого звернулась до працівників міліції. Також показала, що через рік після зникнення доньки, в річці Тиса було знайдено скелетований труп, а їй були предявлені до впізнання речі, які знаходилися на трупі, а саме: чорні чобітки, джинсову спідницю, футболку з бісером, хрестик на чорній нитці, які вона впізнала як речі, що належали її доньці ОСОБА_85 . В подальшому працівниками міліції їй був повернутий, належний доньці мобільний телефон, який був виявлений у жінки, якій його продав ОСОБА_15 ..
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 показав, що 05.04.2009 року біля 12 години разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_70 , ОСОБА_68 та іншими на території ЗОШ № 2 в м.Виноградів грали у футбол, після чого пили пиво. Коли прийшов ОСОБА_15 поїхали до берега річки Тиса варити бограч. З м.Виноградів вони виїхали біля 16 години. Він особисто поїхав на своєму мопеді. Крім нього на березі річки були ОСОБА_15 і ОСОБА_13 з дружиною, його сестра ОСОБА_48 , ОСОБА_68 та його дружина, ОСОБА_43 з дружиною, дівчина на імя ОСОБА_86 . За ОСОБА_14 він їздив додому до сестри біля 18 години і привіз його на місце, де відпочивали та вживали алкогольні напої. Близько 20 години повернулись в м. Виноградів і по дорозі додому він, ОСОБА_43 , його дружина, дівчина на імя ОСОБА_86 та ОСОБА_13 заїхали в бар Тиса-Typ, який розташований недалеко від моста через річку Тиса. Після чого, він разом з ОСОБА_13 на його мотоциклі поїхали в м. Виноградів до бару Фортуна, який знаходиться по вул. Копанській. Побачили, що бар зачинений, вирішили поїхати добару Фараон, який розташований на пл. Миру, в якому знаходились до 23 години. До бару також зайшов і ОСОБА_14 . Коли він та ОСОБА_13 вийшли на вулицю покурити, то помітили, що на сходах біля бару сиділа ОСОБА_41 , яку він візуально знав, остання знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Покуривши він та ОСОБА_13 зайшли в бар, де ще випили горілки. Хвилин через 15 він вийшов на подвіря, щоб взяти з мотоцикла сигарети. В цей час на подвіря також вийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і вони всі троє стояли на куту будівлі бару та приміщення УкрСиббанку. Помітивши, що на сходах які ведуть до банку сидить ОСОБА_41 , ОСОБА_14 почав з нею розмовляти. Коли ОСОБА_32 знаходився біля ОСОБА_16 , то до бару на автомобілі ВАЗ 2101, червоного кольору підїхав ОСОБА_15 , який вийшов з автомобіля і підійшов до них. Потім ОСОБА_14 сказав, що потрібно ОСОБА_41 кудись відвезти і вступити з нею в статеві зносини та почав ОСОБА_41 піднімати, яка відштовхувалась від нього, але ОСОБА_32 декілька разів намагався її підняти, вона не піднімалась і відбиваласьвід нього. Після того ОСОБА_14 знаходячись біля ОСОБА_41 , взяв її на руки і поніс до автомобіля ОСОБА_15 , де посадив її на заднє сидіння і сів поруч з нею. На переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_13 , і вони поїхали у напрямку вул. Копанській в напрямку берегарічки Тиса. На їх прохання їхати з ними - відмовився. Після того він зайшов в приміщення бару, де продовжував вживати алкоголь. Через деякий час в бар повернувся ОСОБА_13 і на запитання де вони були, відповів, що їздили до річки Тиса. Він з ОСОБА_13 випили ще по 50 грам горілки і поїхали до нічного ABC Каравай, там купили стакани, після чого на вулиці почали розпивати вино. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_14 , потім підійшов і ОСОБА_15 , який був на автомобілі. Хвилин через 15 вони розійшлись. Також показав, що у розмові з ОСОБА_13 останній повідомив йому, що знаходячись на річці Тиса «на одну особу легкої поведінки стало менше», маючи при цьому на увазі ОСОБА_87 , яка втопилася.
Твердження підсудних про те, що показання свідка ОСОБА_38 є суперечливими і непослідовними, а тому не можуть бути достовірними доказами, оскільки останній зловживає спиртними напоями і дав неправдиві свідчення. Однак, такі твердження підсудних, як щодо даного свідка, так і відносно інших незаперечних доказів у справі, є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_39 давав такі показання неодноразово, будучи попереджений про кримінальну відповідальність, не змінював їх, а вільно і добросовісно доповнював та уточнював такі, не будучи заінтересований у даній справі.
Ці показання свідка ОСОБА_39 , як і показання інших свідків, були ретельно перевірені судом, їм дана оцінка в сукупності з іншими доказами, а тому підстав сумніватися в їх достовірності у суду не було і вони обгрунтовано визнані належним і допустимим джерелом доказів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показала, що у квітні 2009 року, вона разом з ОСОБА_88 та ОСОБА_89 відпочивали на лавиці в сквері навпроти банку Укрсиббанк в м. Виноградові. В цей час до них підійшла дівчина яка назвалася ОСОБА_90 і сказала, що її переслідує автомобіль, після чого пішла в бар Фараон.Згодом, бачила як підсудні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 затягнули вказану дівчину в машину.
З показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що 05.04. 2009 року близько 22 години біля кафе Фортуна в м. Виноградів, де він знаходився разом з дружиною, бачив незнайому йому дівчину, як згодом стало відомо - Бан Ренату, яка знаходилась в стані алкогольного спяніння. Він запропонував відвезти додому, але вона відмовилася. Після чого він поїхав з дружиною додому, а куди пішла ОСОБА_41 йому не відомо. Також повідомив, що ОСОБА_41 була одягнута в джинсову спідницю.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що 05.04.2009 року знаходився вдома. Приблизно о 15 годині йому зателефонував ОСОБА_91 і запропонував піти відпочити на дачу свого знайомого. Знаходячись на дачі, ОСОБА_91 попросив від нього телефон, щоб комусь зателефонувати. Із розмови зрозумів, що ОСОБА_91 телефонує дівчині і запрошує її на дачу. Він разом з ОСОБА_91 та хлопцем на імя ОСОБА_92 на автомобілі останнього поїхали за дівчиною ОСОБА_41 на вулицю Франка в м. Виноградові. Коли підїхали до неї, то побачили, що вона перебуває у нетверезому стані. Бан ОСОБА_51 спочатку сіла в автомобіль, але потім відмовилася їхати з ними на дачу, і вийшовши із автомобіля пішла по вулиці в сторону кафе Фортуна, а вони поїхали в бар Фараон, куди згодом підійшла ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що 05.04.2009 року разом з іншими хлопцями грали у футбол, після чого разом з друзями серед яких були ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 відпочивали на березі річки Тиса. Близько 22 години вони поїхали до кафе магазину Фортуна, біля якого він побачив ОСОБА_14 . ОСОБА_15 та ще декількох знайомих та незнайомих йому хлопців та дівчат, серед яких була ОСОБА_16 , яка перебувала в стані алкогольного спягніння. Побачивши її в такому стані запропонував їй, щоб її додому відвіз ОСОБА_68 , однак остання відмовилась та повернулась до компанії молодих людей.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 також підтвердили знаходження ОСОБА_16 05.04.2009 року близько 22-ої години поблизу кафе Фараон по вул..Копанській в м.Виноградів, в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_93 в судовому засіданні показав, що у травні 2010 року, працюючи слідчим у Виноградівському РВ УМВС складав протокол огляду фрагментів скелетованого трупа, знайденого на березі річки Тиса біля села Гетеня Виноградівського району, які знаходилися і на березі, і біля води. При огляді також знаходилась мішковата сітка із залізними вставками, але в ній ніяких фрагментів скелетованого трупа не було. Під час огляду вказаного місця були також виявлені чорні чоботи, колготки, в яких знаходилися фрагменти ніг, джинсова спідниця, білий бюстгальтер. При огляді не всі фрагменти скелету були зібрані, оскільки не було всіх ребер, а також голова була окремо від тулуба.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_94 показав, що у даній кримінальній справі проводив оперативно розшукові дії, а на весні 2010 року на березі річки Тиса в селі Гетеня Виноградівського району було знайдено череп. При огляді місця події виймав кістки з намулу. На тому місці, де знаходились кістки, також був ліфчик, джинсова спідниця, колготки, чорні чоботи, хрестик на нитці. Він особисто складав у один мішок фрагменти скелета, а в другий поліетиленовий мішок складав одяг та речі. Всі речі були доставлені до райвідділу міліції. Згодом проводилось впізнання речей за участі адвоката ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_95 , яка впізнала речі, що належали її доньці ОСОБА_16 . Крім того, був присутнім при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю підсудних та їх адвокатів. Ніякого фізичного та психологічного тиску на підсудних не чинилося, вони добровільно пояснювали та показували при яких обставинах вчинили інкриміновані їм злочини, визнаючи вину в їх скоєнні.
Свідок ОСОБА_96 в судовому засіданні показала, що 05.04.2009 року поверталася з гостей разом з ОСОБА_35 та ОСОБА_97 . По дорозі додому присіли на лавку усквері навпроти бару Фараон та УкрСиббанку. Надворі вже було темно. До них підійшла дівчина ОСОБА_41 , яка попросила викликати їй таксі. Крім того попросила провести її до туалету, а також запропонувала їм піти в бар та випити пива, однак вона відмовилася. Після чого ОСОБА_41 пішла та сіла на сходи біля УкрСиббанку. В цей час до неї підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які з нею про щось говорили, а після затягнули її в автомобіль, при цьому ОСОБА_41 чинила супротив. Після того як ОСОБА_41 затягнули в авто, машина поїхала у напрямку вул.. Копанської в м.Виноградів.
Перевіреними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_35 підтверджено, що 05.04.2009 року, вночі разом з ОСОБА_89 та ОСОБА_98 сиділи у скверику, що розташований по пл.Миру в Виноградів, неподалік приміщення Укрсиббанку. У цей момент до них підійшла дівчина, яка назвалася ОСОБА_90 , й попросила дозволу присісти біля них. Після чого, почала шукати телефон, а потім попросила ОСОБА_89 провести її в туалет. Коли вони повернулися, то ОСОБА_50 запропонувала їм випити з нею пива, але вони відмовились. Після чого ОСОБА_41 пішла і сіла біля банку на сходи. Потім з бару Фараон вийшли хлопці і почали тягнути Ренату до себе, а він намагався заступитись за неї, але хлопці почали йому погрожувати і ОСОБА_89 його забрала. Після чого хлопець, який був повніший взяв її на руки та заніс в машину і після чого автомобіль поїхав в напрямку вул. Копанської в м.Виноградів.
Усім цим показанням суд першої інстанції дав належну оцінку у відповідності до вимог ст.67 КПК України (1960 року) , яка грунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності і яких-небудь суперечностей такі не містять.
Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_19 показав, що в травні 2010 року прийшовши разом з ОСОБА_99 на берег річки Тиса, знайшли череп людини. Приблизно за 1 метр від черепа знаходився мішок білого кольору. Що саме було в мішку категорично ствердити не може, так як не заглядав у нього. Але вони припустили, що там могли знаходитись інші частини тіла людини. Про все вони повідомили дорослим знайомим, які викликали міліцію.
Вина ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в сукупності з показами потерпілої та свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_100 , ОСОБА_89 , ОСОБА_88 підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Зокрема, протоколом огляду місця події від 21.05.2009 року - поляни діаметром 20х20 м., яка знаходиться в лісозахисній смузі в поймі р. Тиса на відстані 150 м. від автомобільного посту через р. Тиса автомобільної дороги за межами м. Виноградів встановлено, що до цієї галявини від автомобільної дороги веде грунтова дорога, яка розпочинається на відстані 10 м. від автомобільного мосту через р. Тиса, посередині галявини знаходиться залишок від багаття діаметром 08 х 0,8 м. навколо якого знаходяться 9 річкових вальків. ( т.1 а.с. 143-150).
Протоколом огляду автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 21.05.2009 року, в ході проведення якого з салону автомобіля біля правої стійки з пластмасової обшивки виявлено та вилучено обєкти зовні схожі на волосся, яке належить ОСОБА_16 .. При огляді задньої спинки заднього пасажирського сидіння виявлено та вилучено обєкти зовні схожі на волосся та матерія синього кольору з полосами червоного кольору, на якій наявні плями бурого та коричневого кольору біологічного походження, які поміщені в поліетиленові пакети ( т.1 а.с. 151-156).
Протоколом огляду місця проживання ОСОБА_16 від 22.05.2009 року, в ході якого вилучено речі, а саме: труси, бюстгальтер білого кольору, спортивна куртка, капюшон на якому наявне волосся, гребінець світлого кольору виготовлений з пластмаси та зубну щітку, які належать ОСОБА_16 ( т.1 а.с. 157- 163).
Протоколом добровільної видачі від 13.05.2009 року, згідно якого ОСОБА_15 добровільно видав мобільний телефон марки SamsungC-130 IMEI НОМЕР_3 (S/N: НОМЕР_4 ) без сім карти, панель на телефоні чорно - сірого кольору, який належав ОСОБА_16 ( т.1 а.с. 134).
Із протоколу відтворення обстановки та обставин події від 29.05.2009 року відповідно до якого свідок ОСОБА_28 на місці показала, де саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 насильно занесли ОСОБА_16 в автомобіль ( т.1 а.с. 204-212).
Протоколом огляду від 25.07.2009 року підтверджується, що з капюшона належної ОСОБА_16 спортивної куртки вилучено 14 обєктів схожих на волосся ( т.2 а.с. 114).
Із протоколу огляду від 11.08.2009 року вбачається, що оглянуті як речові докази: мобільний телефон марки SamsungС130, гребінець (щітка), резинки для волосся, зубна щітка, спортивна куртка з капюшоном, бюстгальтер білого кольору, труси жіночі, штани, матерія червоного кольору (чохол від задньої спинки сидіння автомобіля) приєднані до справи як речові докази ( т.2 а.с. 234-236).
Із документів Галицької академії м. Івано Франківськ видно, що ОСОБА_16 не ліквідувала академічну заборгованість за результатами весняної заліково екзаменаційної сесії 2008/2009 навчального року й не приступила до навчання в 2009/2010 навчальному році ( т.4 а.с. 34-49).
Протоколом огляду місця події від 07.05.2010 року стверджується, що 07.05.2010 року на березі річки Тиса, біля с. Гетеня Виноградівського району, було виявлено залишки скелетоподібного трупу людини, який належав ОСОБА_16 , на поверхні якого був жіночий одяг ( т.5 а.с. 72-75).
Згідно протоколу огляду місця події від 12.05.2010 року в приміщенні моргу Виноградівської ЦРЛ оглянуто скелетоподібний труп людини, який було виявлено на березі річки Тиса, біля с. Гетеня Виноградівського району ( т.5 а.с. 70-71).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 06.08.2010 року були оглянуті: пара жіночих чобіт чорного кольору, джинсова жіноча спідниця, пара жіночих шкарпеток, жіночі колготки, жіночий бюстгальтер, жіноча кофта білого кольору, жіноча кофта чорного кольору, хрестик з ниткою, буси, клочок волосся, які були вилучені в ході огляду місця події 07.05.2010 року на річці Тиса, с. Гетеня Виноградівського району Закарпатської області та приєднані до справи в якості речових доказів ( т.5 а.с. 119-127).
Протоколом предявлення предметів для впізнання потерпілій ОСОБА_8 від 17.07.2010 року стверджується, що потерпіла впізнала речі своєї доньки ОСОБА_16 , які були виявлені при огляді місця події 07.05.2010 року на річці Тиса біля с.Гетеня Виноградівського району при виявлення залишків скелетованого трупа людини (т.5. а.с.128-135).
Протоколом предявлення предметів одягу для впізнання свідку ОСОБА_25 від 07.07.2010 року підтверджується, що свідок бачив ОСОБА_16 на передодні її зникнення у предявленому йому для впізнання одягу, впізнав джинсову спідницю синього кольору, яка належала ОСОБА_16 ( т.5 а.с. 136-140).
Протоколом предявлення предметів одягу для впізнання свідку ОСОБА_35 від 07.07.2010 року стверджується, що свідок бачив ОСОБА_16 на передодні її зникнення, та під час пред`явленого йому одягу для впізнання, впізнав джинсову спідницю синього кольору, частину кофти білого кольору, а також чоботи, які належали ОСОБА_16 ( т.5 а.с. 141-146).
Протоколом огляду предметів від 18.08.2010 року підтверджується, що згідно закордонного паспорта громадянина України, виданого ОСОБА_16 , серії НОМЕР_5 , остання не виїжджала за межі території України ( т.5 а.с. 173-184).
Із протоколу огляду предметів від 14.09.2010 року вбачається, що вилучені документи з приватного вищого навчального закладу Галицька Академія вказують на те, що ОСОБА_16 не була на здачі заліково - екзаменаційних сесій за 2009 /2010 роки ( т.6 а.с. 89-101).
Як видно з висновку судово імунологічної експертизи № 165 від 10.08.2009 року у сліді (об.№1) на спортивних штанах, виданих матірю громадянки ОСОБА_16 , які з її слів належали потерпілій ОСОБА_16 знайдена кров людини без домішку сперми. При встановленні групової належності крові по ізесерологічній еритроцитарній системі АВО у об. №1 знайдений антиген В та ізогемаглютинін анти А, тобто кров у об. №1 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти А. Обєкти №2-6 вилучені при огляді автомобіля ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_2 є волоссям і походять з голови людини. Характер кореневих кінців цих волосин свідчить про те, що волосини № 2, 3,4,5 вирвані швидким рухом (кореневі кінці волосин № 2, 3, 4 у вигляді гачка оточеного залишками піхвових оболонок, у волосин №5 - прямого перетину, рівний із прямими кутами). Волосина № 6 є самостійно випавша (кореневий кінець у вигляді сухої цибулини). Обєкти № 7-23 вилучені з капюшона спортивної кофти ОСОБА_16 є волоссям і походять з голови людини. Характер кореневих кінців цих волосин свідчать про те, що частина з них є самостійно випавшими, а частина - вирвані. При встановленні групових факторів у волоссі по ізосерологічній еритроцитарній системі АВО у волоссі № 2-5 та у волоссі № 8, 10, 12, 16 виявлений антиген В, а у об. №6 тільки антиген Н. При порівняльному дослідженні волосся виявлені ознаки схожості волосся № 2-5 між собою та із волоссям № 7-23 по всім морфологічним ознакам, що разом із серологічною схожістю ( у волоссі № 2-5 та у волоссі № 8, 10, 12, 16, 22 виявлений антиген В) може свідчити про те, що волосся № 2-5 вилучене з автомобіля ВАЗ -2101 д.н. НОМЕР_2 і волосся № 7-23 могло походити з голови одної людини. Враховуючи те, що у сліді крові ( об. № 1) на спортивних штанах, які належали ОСОБА_16 встановлена група крові В анти А, а у волоссі № 2-5 і у волоссі № 8,10, 12, 16, 22 виявлений антиген В, можна зробити висновок, що кров і волосся могли походити від однієї людини. Враховуючи, що інших зразків крові і волосся для дослідження подати не видається можливим, встановлено, що волосини № 2-5 могли походити з голови потерпілої ОСОБА_16 .. Одна волосина №6 знята із заднього сидіння автомобіля ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_2 , виявляє виразні ознаки відмінності від волосин № 2-5 і № 7-23 по всім морфологічним ознакам. Крім того у волоссі № 6 виявлений тільки антиген Н. ( т.2 а.с. 214 -221).
Із висновку судово медичної експертизи № 42-мк від 18.08.2010 року вбачається, що наданий на експертизу череп належав молодій жінці (вік в межах 18-24 років) європеоїдної раси, зростом в межах 158 -164 см.. На черепі знайдені пошкодження - в лівій частині його великий дефект за рахунок відсутності лівої тімяної кістки, три вруби в лівій скроневій області і в зоні лівого лобного горба, відсутні (зруйновані) носові раковини, носова перетинка, що були втрачені посмертно. Описані ознаки врубів свідчать про дію гострого рубаючого предмета (предметів) типу крайки лопати чи подібного знаряддя. Встановити причину втрати лівої тімяної кістки неможливо, як і її прижиттєвість (або посмертне виникнення) чи можливу наявність на цій кістці пошкоджень. Надані кісткові залишки належали ототожнюваній особі гр. ОСОБА_16 ( т.5 а.с. 15-29).
Висновком судово медичної експертизи № 55 від 08.09.2010 року стверджується, що причиною смерті громадянки ОСОБА_16 є механічна асфіксія внаслідок втоплення у воді, що підтверджується наявністю планктону, виявленого при гістологічному дослідженні кісткового мозку стегнової кістки скелетованого трупа. Зважаючи на наявність планктону в стегновій кістці можна стверджувати, що ОСОБА_16 потрапила у річку Тиса живою. Беручи до уваги скелетування трупа, а також умови навколишнього середовища, в якому знаходився труп, можна дійти висновку, що з моменту настання смерті і до моменту виявлення кісткових решток трупа гр. ОСОБА_16 ( та їх судово медичного дослідження) пройшов термін близько 1 року. Згідно з Висновком експерта №42-мк від 18.08.10 року (судово-медичної експертизи кісток від трупа гр.. ОСОБА_16 ), при дослідженні черепа виявлено дефект за рахунок відсутності лівої тімяної кістки, три вруби в лівій скроневій області і в зоні лівого лобного горба. Відсутність (руйнування) носових раковин, носової перетинки, що були втрачені посмертно. Описані ознаки врубів свідчать про дію (удари чи ударяння) гострого рубаю чого предмета (предметів) та посмертне їх спричинення. Встановити причину втрати лівої тімяної кістки неможливо, як її прижиттєвість (або посмертне виникнення), а також можливу наявність на цій кістці пошкоджень. Немає можливості визначити і послідовність нанесення пошкоджень (т.6 а.с. 23-26).
З висновку молекулярно генетичної експертизи № 120 -1281 від 21.10.2010 року вбачається, що згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи ДНДЕКЦ МВС України №20-1153 ВІД 06.08.2010 року в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження були встановлені генетичні ознаки слідів крові на спортивних штанах (обєкт №5). Генетичні ознаки фрагментів кісток (обєкти №№1-4) не встановлені. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки кісткових залишків (обєкт №3). Генетичні ознаки кісткових залишків (обєкт № 3) співпадають з генетичними ознаками, встановленими у слідах крові на спортивних штанах (обєкт №5 у висновку молекулярно генетичної експертизи ДНДЕКЦ МВС України № 20-1153). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у кісткових залишках ( обєкт № 3) та на спортивних штанах ( обєкт № 5 у висновку молекулярно генетичної експертизи ДНДЕКЦ МВС України № 20-1153) складає 1,08 х 10-10. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних обєктах, зустрічається не частіше ніж у 1 з 9, 2 х 10-9 осіб ( т.7 а.с. 50-53).
Висновком посмертної судово психіатричної експертизи № 156 від 23.08.2010 року підтверджується, що ОСОБА_16 , 1989 року народження, при житті психічними захворюваннями не страждала, могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. В період вчинення проти неї протиправних дій 05.04.2009 року тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, що позбавляв би її здатності розуміти значення свої дій та керувати ними в ОСОБА_16 не відмічався, про що свідчить відсутність у неї вказаний період ознак маячення, галюцинацій,порушення свідомості ( т.5 а.с. 207- 209).
Висновком посмертної судово психологічної експертизи від 06.09.2010 року підтверджено, що активна життєва позиція ОСОБА_16 , особливості її навчання в школі та Академії свідчать, що Бан Рената мала риси сангвінічного темпераменту, екстравертивності, комунікабельності, адекватної самооцінки, добрих інтелектуальних, розумових здібностей, ініціативності, активної життєвої мотивації на загальнолюдські цінності (бажання вчитися, працювати, спілкуватися з однолітками, тобто реалізувати себе в соціумі). В матеріалах кримінальної справи не містяться свідчення про наявності преморбідно суїцидальних рис особливості (до них відносяться інтровертивність, низьку самооцінку, нездатність долати життєві труднощі та перешкоджати, депресії). Батьки та педагоги характеризують ОСОБА_16 як соціально позитивну особу, неконфліктну, без патопсихологічних рис. За матеріалами кримінальної справи не можна стверджувати про соціально-психологічні умови сімї, в якій проживала ОСОБА_16 , як такі, що могли негативно вплинути на емоційний стан і психічний розвиток ОСОБА_16 .. Даних про відхилення в психологічному розвитку потерпілої ОСОБА_16 немає. Аналізуючи дані кримінальної справи можна припустити, що потерпіла ОСОБА_16 могла перебувати на момент вчинення відносно неї злочину, який мав місце 05.04.2009 року, в стані психоемоційного збудження, що був викликаний особливостями небезпечно травмуючої щодо неї поведінки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та алкоголем, що знижує аналітичні та вольові можливості людини, яка перебуває в стані алкогольного спяніння. Беручи до уваги психологічні особливості потерпілої ОСОБА_16 та її психічний стан на момент вчинення відносно неї злочину, можна припустити, що ОСОБА_16 могла правильно розуміти характер та значення вчинених дій обвинуваченими по відношенню до неї, але її психологічні можливості приймати раціональні рішення та вчиняти ефективний опір були обмеженими. Більш ймовірно, що потерпіла ОСОБА_16 перебувала в особливому психоемоційному стані, викликаному неправомірними діями ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та обумовленому алкогольним спянінням. Такий стан психіки міг суттєво вплинути на поведінку потерпілої в момент скоєння відносно неї злочину ( т.5 а.с. 222 -225).
Таким чином, дослідивши в судовому засіданні усі докази у справі та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 міститься склад злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, як незаконне позбавлення волі людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань протягом тривалого часу, а в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і склади злочинів, передбачених ч .2 ст.15-ч.3 ст.153, ч.1 ст.120 КК України, як закінчений замах на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчинене групою осіб, що спричинило особливо тяжкі наслідки та доведення особи до самогубства, що є наслідком жорстокого з нею поводження, примусу до протиправних дій та систематичного приниження її людської гідності.
Будучи попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, судом першої інстанції допитані в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 , судово-медичні експерти ОСОБА_101 та ОСОБА_102 та завідувач стоматологічною поліклінікою ОСОБА_24 , які докладно розказали про результати проведених ними досліджень та підтвердили свої висновки у відповідних експертизах.
Наведене свідчить про дотримання в цілому судом у справі вимог ст.ст. 128-1, 75, 196, 200 КПК України (1960 року), про проведення дослідження та експертиз компетентними особами, з дотриманням вимог Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року та Закону України «Про судову експертизу», а тому будь-яких підстав визнавати і висновки експертиз у даній справі, в тому числі й ті, на які в своїх апеляціях вказають засуджені та їх захисники, недопустимими доказами по справі - не встановлено. Ці висновки експертиз вмотивовано оцінені судом першої інстанції в сукупності з іншими доказами, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи засуджених та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 в апеляціях та безпосередньо в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що явки з повинною та визнавальні свідчення по справі, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 давали внаслідок психологічного та фізичного насильства, оскільки такі їхні доводи спростовуються доказами по справі.
Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, допит в якості підозрюваних ОСОБА_13 29.05.2009 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 26.05.2009 року, а також відтворення обстановки та обставин подій злочину 29.05.2009 року проводились після роз`яснення їм прав, в тому числі і права відмовитись від дачі показань та права на захист, в присутності захисників: ОСОБА_15 - ОСОБА_10 , ОСОБА_14 ОСОБА_79 та із застосуванням, у відповідності до вимог ст.ст. 85, 85-2 КПК України (1960 року ), відеозйомки слідчих дій, що виключало будь-який тиск на них і це підвтерджено судом першої інстанції в процесі дослідження результатів цих слідчих дій..
При цьому, ОСОБА_13 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в ході вказаних допитів давали докладні показання про обставини незаконного позбавлення волі ОСОБА_16 , вчиненого за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про обставини закінченого замаху на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із зазначенням протиправних дій щодо ОСОБА_16 , що виразилося у застосуванні фізичного насильства, примусу та приниження її людської гідності, а також про наслідки вказаних дій, а саме доведення ОСОБА_16 до самогубства, протоколи слідчих дій їм оголошувались та ними підписані без будь-яких застережень та доповнень, як і протоколи ознайомлення із відеозаписами проведення цих слідчих дій (т. 1 а. с.173-176, 192-195, 225-228). При цьому жодні з них не містять яких-небудь суперечностей.
Про добровільність дачі свідчень ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в ході проведення відтворення обстановки та обставин подій злочинів підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_94 працівник Виноградівського МВ УМВС, який приймав участь в проведенні зазначених слідчих дій і підтвердив, що при їх проведенні підсудні давали показання добровільно, без будь-якого примусу та впливу на них.
Як видно з матеріалів кримінальної справи не робили будь-яких зауважень при проведенні зазначених слідчих дій щодо застосування до ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 недозволених методів слідства, наявності в них тілесних ушкоджень, та непричетності останніх до інкримінованих злочинів і самі захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_103 , з якими були укладені угоди на здійснення їх захисту.
Між тим, аналіз показань ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в ході допиту в якості підозрюваних, відтворення обстановки та обставин подій злочинів та при допиті їх в якості обвинувачених, які є логічними, послідовними, доповнювались одні другими, свідчить про те, що при проведенні вказаних слідчих дій ними повідомлялись такі відомості, які не могли бути відомі співробітникам міліції, зокрема: маршрут руху на річку Тиса, місце, де ОСОБА_41 стрибнула в річку, наявність в її сумці телефону, який забрав ОСОБА_15 , а також мотиву незаконного позбавлення волі ОСОБА_41 , пов`язаного з вимогами вступити в статеві стосунки з нею, що підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_38 та іншими доказами по справі. Такі їх свідчення судом першої інстанції обгрунтовано визнано правдивими та в сукупності з іншими доказами по справі, переконливо покладено в основу обвинувального вироку.
Не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в інкримінованих їм злочинах і посилання захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в апеляційних скаргах на те, що висновок посмертної судово-психологічної експертизи ОСОБА_16 суперечить показам свідків у справі, які стверджували про аморальний спосіб життя ОСОБА_16 , а експерту, яка його складала тільки в судовому засіданні стало відомо про існування свідчень про висловлювання ОСОБА_16 у квітні 2007 року покінчити життя самогубством. Як видно з матеріалів кримінальної справи у висновку посмертної судово-психологічної експертизи від 06.09.2010 року експертом дано відповіді на поставлені питання щодо загальної психологічної характеристики потерпілої ОСОБА_16 , її індивідуально-психологічних особливостей, соціально- психологічних умов її сім`ї, а також психологічного стану та психоемоційних процесів її можливої поведінки в момент скоєння відносно неї злочину, який мав місце 5.04.2009 року. Відтак ці відповіді експерта і не базуються на показаннях свідків, встановлення достовірності чи недостовірності показів яких є виключно компетенцією суду, що й зроблено судом у повній відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.
З цих же підстав колегія суддів вважає безпідставними нічим не підтверджуючі посилання в апеляційних скаргах засуджених та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на показання окремих свідків про нібито аморальний спосіб життя ОСОБА_16 , її зловживання алкогольними напоями. Ці посилання спростовуються об`єктивними позитивно характеризуючими даними про особу потерпілої ОСОБА_16 як за місцем проживання, так і навчання.
При цьому апеляційний суд вважає, що способи, які використовувались стороною захисту для доведення невинуватості підсудних у злочинах, в яких вони обвинувачуються, протягом судового розгляду цієї кримінальної справи, не завжди відповідали вимогам кримінально-процесуального закону.
Так, як вбачається з вироку Виноградівського районного суду від 28.10.2014 року, засуджений ОСОБА_104 з метою отримання незаконних доказів захисту для обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , підробив довідку №74 від 16.03.2010 року навчального закладу «Галицька Академія», вказавши в ній, що потерпіла ОСОБА_16 , нібито продовжує навчатися в Інституті менеджменту та економіки «Галицька Академія», м.Івано-Франківськ та відвідує навчання на ІV курсі заочного відділення, в той час як за результатами весняної заліково екзаменаційної сесії 2008/2009 навчального року ОСОБА_16 після її зникнення 05.04.2009 року не приступила до навчання в 2009/2010 навчальному році ( т.4 а.с. 34-49). Як вбачається з даного вироку, такі дії ОСОБА_104 вчинив на прохання сторони захисту обвинувачених у даній справі з метою створення штучних доказів їх невинуватості.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах засуджених та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_105 про сумніви з приводу належності знайденого скелетованого трупа ОСОБА_16 є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом огляду місця події, впізнання потерпілою ОСОБА_66 рештків одягу та речей належних ОСОБА_16 , висновками: судово медичної експертизи № 42-мк від 18.08.2010 року та судово медичної експертизи № 55 від 08.09.2010 року, іншими доказами. Неточності щодо належності чорної кофти, яка вказана в протоколі огляду і про це наголошується в апеляційних скаргах не спростовують достовірність інших доказів того, що скелетований труп належить ОСОБА_16 .
З цих же підстав є необґрунтованими і посилання засуджених та їх захисників в апеляційних скаргах на нібито фальсифікацію протоколу огляду місця події та трупа в зв`язку із не зазначенням в ньому тих обставин, на які вказує неповнолітній свідок ОСОБА_106 , а саме, що виявлений ним труп знаходився в мішкові. Для перевірки цих даних, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом допитано очевидців - свідків, які були присутні в якості понятих та учасників слідчої дії при огляді місця події та трупа - ОСОБА_107 та ОСОБА_108 , експерт-криміналіст ОСОБА_109 , інших учасників слідчої дії.
Ніхто із допитаних апеляційним судом свідків не підтвердив того факту, що виявлений труп потерпілої ОСОБА_16 знаходився у мішкові. Категоричних даних про це не міститься і в показаннях неповнолітніх свідків ОСОБА_106 , ОСОБА_19 , які на момент виявлення ними черепа на березі річки Тиса були ще малолітніми (9 років). За їх твердженнями їм невідомо, що могло знаходитись у мішкові, який вони виявили неподалік місця знаходження черепа.
При цьому, із показань неповнолітнього свідка ОСОБА_19 , допитаного в судовому засіданні апеляційним судом після ознайомлення із даними протоколу огляду місця події від 07.05.2010 року вбачається, що він, як і ОСОБА_106 не був на місці виявлення скелетованого трупу людини і вважає, що це не те місце, де був виявлений череп людини та лежав мішок.
Зазначені докази, на думку колегії суддів, повністю спростовують ці твердження підсудних та захисників.
Також не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи і доводи апелянтів про неповноту досудового слідства, яка виразилась у відсутності належної перевірки причетності до зникнення ОСОБА_41 інших осіб, в тому числі особи на ім`я « ОСОБА_110 », з яким нібито розмовляла ОСОБА_16 напередодні зникнення, оскільки з матеріалів кримінальної справи видно, що особи, з якими спілкувалась ОСОБА_16 05.04.2009 року перевірялись та неодноразово допитувались в ході досудового слідства та в суді, дали докладні показання, в тому числі ті, аналіз яких, разом з іншими доказами, дали суду підстави зробити обґрунтований висновок про причетність до зникнення ОСОБА_16 - підсудних ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
З огляду на вищенаведене, колегія суддів розцінює твердження наведені в апеляціях про неповноту досудового та судового слідства, яка нібито виразилась у не встановленні осіб, які в дійсності винні у зникненні ОСОБА_16 , у непідтвердженні належності знайденого скелетованого трупа ОСОБА_16 , причетності до її зникнення інших осіб, як намагання піддати сумніву результати досудового розслідування і судового розгляду справи та перекласти відповідальність за злочини на інших осіб, тим самим уникнути відповідальності.
Безпідставними є і доводи в апеляціях підсудних про допущення в ході досудового слідства грубого порушення їх прав на захист, що виразилось в ознайомленні з висновками експертиз без участі захисників, оскільки дані доводи не ґрунтуються на матеріалах справи. Із протоколів про ознайомлення з висновками експертиз видно, що по результатам такого ознайомлення ними заявлялись клопотання, що свідчить про реалізацію підсудними та їх захисниками в повному обсязі своїх прав. При цьому при виконанні вказаних слідчих дій, а також при ознайомленні з матеріалами справи та безпосередньо в суді, будь-яких заяв щодо порушення їх права на захист не було.
Доводи засудженого ОСОБА_13 щодо порушення його права на захист під час допиту в якості підозрюваного, на думку колегії суддів є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи. Так, із протоколу ознайомлення підозрюваного (т.1 а.с.217-221) з його правом на захист, складеного 29.05.2009 року вбачається, що він від послуг захисника відмовився з причин, що не пов`язані з його матеріальним становищем. У зв`язку з чим, його право на захист під час відібрання пояснення та допиту як підозрюваного, проведенні відтворення обстановки та обставин події, порушено не було.
Посилання в апеляційних скаргах засуджених та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на показання свідка ОСОБА_33 , яка являється тіткою ОСОБА_15 , про те, що на підсудних чинився тиск спростовуються матеріалами кримінальної справи, зокрема постановою від 09.09.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно оперативних працівників СКР Виноградівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області за фактами застосування недозволених методів слідства під час розслідування кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за ч.3 ст.146, 15- ч.2 ст.153 та ч.2 ст.120 КК України, у зв`язку з відсутністю в їх діях ознак складу злочину.
Не викликає сумнівів у колегії суддів і обґрунтованість висновку суду про те, що між діями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і психологічним станом потерпілої ОСОБА_16 в період, що передував самогубству існує причино - наслідковий зв`язок .
При цьому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно взято до уваги висновки двохпосмертних судово психіатричних експертиз: № 156 від 23.08.2010 року - про відсутність в ОСОБА_16 у вказаний період ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості та від 06.09.2010 року, яким підтверджено, що ОСОБА_16 , будучи соціально позитивною, неконфліктною, без патопсихологічних рис особою, могла перебувати на момент вчинення відносно неї злочину, який мав місце 05.04.2009 року, в стані психоемоційного збудження, що був викликаний особливостями небезпечно травмуючої щодо неї поведінки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та алкоголем, що знижує аналітичні та вольові можливості людини, яка перебуває в стані алкогольного спягніння. Відтак, перебувала в особливому психоемоційному стані, викликаному неправомірними діями ОСОБА_14 та ОСОБА_13 та обумовленому алкогольним спянінням.
Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно взяв до уваги вищевказані висновки експертів, які є належно обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та не суперечать іншим взятим до уваги доказам.
При таких даних висновок суду про те, що доведення до самогубства ОСОБА_16 стало наслідком жорстокого з нею поводження, примусу до протиправних дій та реального приниження її людської гідності підтверджується сукупністю доказів у справі.
Окрім цього, на думку колегії суддів, суд першої інстанції на підставі наведених доказів прийшов до правильного переконання, що після незаконного позбавлення підсудними волі ОСОБА_16 , їх подальше прямування в безлюдне місце на берег річки Тиса, зміст розмов ОСОБА_14 та ОСОБА_13 з потерпілою, їх агресивну поведінку щодо неї з метою примусити до задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, нанесення ударів по обличчю, витягування з машини та смикання за волосся, обмеження її у пересуванні, поряд із незаконним позбавленням її волі,беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 закінченого замаху на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом.
Доводи апеляційних скарг засуджених та захисників ОСОБА_111 , ОСОБА_10 про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки усі висновки суду, викладені у вироку, належним чином мотивовані та ґрунтуються на матеріалах і відповідають фактичним обставинам справи. Посилання на те, що досудовим слідством та судом не виконані в повному обємі вказівки апеляційного суду Закарпатської області, викладені в ухвалі від 24.01.2013 року, на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими, оскільки як убачається з даного вироку, судом першої інстанції належним чином та в повному об`ємі виконано усі вказівки апеляційного суду Закарпатськкої області, викладені у вказаній ухвалі.
Доводи засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_112 про недоведеність їх участі у вчиненні злочинів, за скоєння яких їх засуджено, колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки їх доводи спростовуються приведеними у вироку доказами, зібраними згідно з нормами КПК України та дослідженими в судовому засіданні. Висновки суду викладені у вироку не містять ніяких протиріч і належним чином мотивовані.
Таким чином, доводи апеляційних скарг засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_111 , ОСОБА_10 про те, що даний вирок суду є незаконний і необґрунтований у зв`язку з однобічністю та неповнотою досудового і судового слідства, невідповідністю висновків суду викладених у вироку матеріалам та фактичним обставинам справи, порушенні права обвинувачених на захист, позбавлені підстав.
Разом з тим, доводи прокурора про безпідставність засудження ОСОБА_15 за ч.1 ст. 396 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.
Так, згідно ч.1 ст.396 КК України приховуванням злочину є заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Зі змісту закону випливає, що приховування злочину може бути вчинене лише шляхом фізичних дій і лише тих із них, які передбачені ч.6 ст.27 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_15 дій передбачених ч.6 ст.27 КК України не вчиняв. Про вчинення злочинів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не повідомив правоохоронні органи з власної волі, оскільки сам приймав участь у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України щодо ОСОБА_16 , а тому його дії не містять ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України. За вказаних обставин вирок суду щодо засудження ОСОБА_15 за ч.1 ст.396 КК України підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України - за відсутністю в його діях складу даного злочину.
У звязку з цим колегія суддів також вважає за необхідне виключити з вказаного вироку посилання на ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_15 покарання, про що підставно йдеться в доповненій апеляційній скарзі прокурора.
Доводи потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засуджених, внаслідок м`якості та перекваліфікацію дій ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з ч.2 ст.146 КК України на ч.3 ст.146 КК України, за переконанням колегії суддів не можуть бути взяті до уваги.
Більше того, ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року, якою скасовано ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 квітня 2014 року визначено, що якщо при новому розгляді справи суд дійде висновку про винуватість ОСОБА_13 , ОСОБА_113 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів за вказаних у вироку та ухвалі обставин, призначене їм покарання, не слід вважати м`яким.
Відповідно до ст.275 КПК України (1960 року) розгляд справи провадиться відносно підсудних і тільки в межах предявленого обвинувачення. В разі необхідності доповнити чи змінити предявлене обвинувачення або порушити кримінальну справу по новому обвинуваченню чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених в статтях 276, 277, 278 цього Кодексу.
Зі змісту закону випливає, що суд не вправі за результатами судового розгляду справи змінити обвинувачення підсудного на більш тяжке чи таке, що істотно відрізняється від предявленого за фактичними обставинами, а також не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну. Не має такого права у судовому засіданні і потерпілий. Така зміна у порівнянні з обвинуваченням, викладеним в обвинувальному висновку, може мати місце лише за ініціативою прокурора. У цьому випадку межі судового розгляду визначаються постановою прокурора про зміну обвинувачення.
З матеріалів справи вбачається, що органом досудового слідства ОСОБА_13 та ОСОБА_14 предявлено обвинувачення саме за ч.2 ст.146 КК України. Прокурор під час неодноразових судових засідань по даній кримінальній справі обвинувачення предявлені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 досудовим слідством не змінював, а тому доводи апеляційної скарги потерпілої та її представника задоволенню не підлягають.
Сукупність доказів досліджених і перевірених судом, повністю підтверджують висновок про винність ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.15, ч.3 ст.153, ч.1 ст.120 КК Україниа ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України. Кваліфікація діянь засуджених за вказаними статтями КК України є правильною.
Висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_8 розміру завданої моральної шкоди учасниками процесу не оспорюється, тому апеляційним судом з урахуванням вимог ст..365 КПК України не перевіряється.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК України при визначенні виду та розміру покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особи винних, сукупність всіх обставин у справі, дав їм правильну оцінку і визначив покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення, в межах санкції статті КК України. Крім того, суд вірно призначив покарання засудженим за правилами ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначивши остаточно міру покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Призначене покарання підсудним не суперечить вимогам закону.
Тому колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення засуджених можливе тільки за умови ізоляції їх від суспільства, підстав для для призначення більш суворого покарання не має, як і не має підстав вважати застосування судом ст.70 ч.2 КК України, невірним.
З врахуванням наведеного, апеляційні скарги засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_66 та її представника ОСОБА_9 до задоволення не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Разом з тим, враховуючи положення ст.5 КК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до підсудних ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув»язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року .
На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі : ОСОБА_13 з 17.07.2009 року по 21.01.2016 року, ОСОБА_14 з 04.06.2009 року по 21.01.2016 року, ОСОБА_15 з 25.05.2012 року по 03.03.2015 року та звільнити їх від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, оскільки строк попереднього ув`язнення відбутий засудженими у межах кримінального провадження перевищує після зарахування призначене їм покарання у виді 8 років позбавлення волі, а ОСОБА_15 фактично його вібув у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366, 377 КПК України (1960 року), апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_66 та її представника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Апеляцію прокурора задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2013 року в частині засудження ОСОБА_15 за ч.1 ст.396 КК України - скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України (1960 року) за відсутністю в його діянні цього складу злочину, а провадження в цій частині закрити.

Виключити з вироку посилання на ст.70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_15 .

Вважати ОСОБА_15 засудженим за ч.2 ст.146 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зарахувати строк попереднього ув`язнення у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі : ОСОБА_13 з 17.07.2009 року по 21.01.2016 року, ОСОБА_14 з 04.06.2009 року по 21.01.2016 року, ОСОБА_15 з 25.05.2012 року по 03.03.2015 року та звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді: