Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 30 березня 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року.

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2011 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим та засуджено:
- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років;
- за пунктами 1, 2, 9, 13 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі;
- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- за ч.2 ст.194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 104 258 грн та 10 000 грн - моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року вирок місцевого суду змінено, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 03 квітня 2010 року близько 13.00 год., перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, образившись на ОСОБА_8 через її негативні висловлювання в його бік, узяв молоток з приміщення гаража, зайшов у будинок, де перебувала остання, і з метою позбавлення її життя наніс потерпілій більше 12 ударів молотком по голові, заподіявши тяжких тілесних ушкоджень, від яких вона померла.

У цей час до кімнати зайшли двоє малолітніх дітей ОСОБА_8 , які побачили вбиту матір та почали кричати. ОСОБА_6 з метою приховати раніше вчинене вбивство, наніс молотком більше 10 ударів по голові малолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та більше 2 ударів по голові малолітньому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіявши останнім тяжких тілесних ушкоджень, від яких вони померли.

На крики та шум до кімнати будинку увійшла ОСОБА_11 та зрозумівши, що ОСОБА_6 вбив її онуку та малолітніх правнуків, почала кричати. ОСОБА_6 із метою приховати раніше вчинені умисні вбивства, наніс ОСОБА_11 більше 10 ударів молотком по голові, заподіявши їй тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпіла померла.

Після цього ОСОБА_6 біля 14.00 год. викрав належне ОСОБА_8 майно на суму 6 525,14 грн.

Цього ж дня, близько 14.20 год. ОСОБА_6 із метою приховати умисні вбивства чотирьох осіб та маючи намір на знищення чужого майна, з приміщення гаражу взяв бензин, яким облив кімнату та за допомогою сірників її підпалив, внаслідок чого виникла пожежа. В результаті підпалу було знищено та пошкоджено майно на суму 104 258 грн.

У касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із постановленим щодо нього судовим рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить його скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що даного злочину не вчиняв, досудове слідство проведено не обєктивно, а в основу висновків суду про його винуватість покладені недопустимі докази. Посилається на те, що орган досудового слідства та суд порушили його право на захист і справедливий суд. При цьому зазначає, що суд не перевірив його заяв щодо тиску на нього з боку працівників правоохоронних органів. Також засуджений посилається на невідповідність рішення суду апеляційної інстанції КПК України 1960 року.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, просить його скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції формально розглянув апеляційну скаргу його підзахисного, належним чином не перевірив та не спростував його доводів. Зокрема, поза увагою суду залишились твердження ОСОБА_6 про порушення права на захист, тиск на нього з боку правоохоронних органів та однобічність досудового й судового слідства. Вказує, що затримання засудженого та слідчі дії відносно нього проводились з порушенням кримінально-процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання поданих скарг, пояснення прокурора, який заперечував проти скарг, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.

У своїх касаційних скаргах засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 порушують питання про перегляд судового рішення через однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Проте однобічність та неповнота досудового та судового слідства, фактичні обставини справи, які були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, перегляду відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року) в касаційному порядку не підлягають.

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.115, п.п.1, 2,9,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185, ч.2 ст.194 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , даними, що містяться у висновках судових медичної (імунологічної, цітологічної), хімічної, пожежно-технічної, психолого-психіатричної, наркологічної, товарознавчої експертиз.

Крім того, суд першої інстанції детально проаналізував показання ОСОБА_6 , надані ним у судових засіданнях, у яких він визнавав свою причетність до вчинення інкримінованих злочинів і пояснював про мотиви та обставини їх вчинення.

Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а тому посилання засудженого на відсутність в матеріалах кримінальної справи доказів його винуватості та постановлення вироку на припущеннях є безпідставними.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та мотивованим, постановленим у відповідності до вимог статей 323, 334 КПК України (1960 року).

Покарання ОСОБА_6 призначено місцевим судом з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та наявності обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Призначене засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Перегляд справи в апеляційному порядку за апеляцією засудженого, доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги та касаційної скарги захисника, здійснювався відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року), в ній наведені достатні мотиви прийнятого рішення про залишення апеляції засудженого без задоволення.

Також судом апеляційної інстанції були перевірені та спростовані доводи засудженого про порушення його права на захист та застосування до нього тиску працівниками міліції під час досудового розслідування.

Тих істотних порушень кримінально-процесуального закону, які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3