Справа № 1-в/303/225/16
303/2762/16-к

У Х В А Л А

13 липня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
інспектора КВІ ОСОБА_4
засудженої ОСОБА_5
захисника (адвоката) ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання інспектора Мукачівського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , про призначення засудженій ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 70 КК України та п.11. ст. 537 КПК України,
в с т а н о в и в:
До Мукачівського міськрайонного суду надійшло поддання інспектора Мукачівського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , про призначення засудженій ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 70 КК України та п.11. ст. 537 КПК України. Подання мотивоване тим, що:
- 27 травня 2016 року до Мукачівського МРВ КВІ надійшли розпорідження та копія Вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст. 186,75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5(п`ять) років з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням судом на засуджену обов`язків: не виїжджати за межі України на ПМЖ без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- 24 червня 2016 року до Мукачівського МРВ КВІ надійшли розпорідження та копія Вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст.15- ч.2 ст. 186,75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням судом на засуджену обов`язків: не виїжджати за межі України на ПМЖ без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Інспектор Мукачівського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 , посилаючись на те, що при винесенні Вироку від 18 травня 2016 року Мукачівським міськрайонним судом не було враховано Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року, у наслідок чого, засудженій ОСОБА_5 не призначено покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ч.4 ст.70 КК України та п.11 ст.537 КПК України, просить про застосування засудженній ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів.
У судовому засіданні інспектор КВІ просив подання задоволити та призначити покарання засудженій ОСОБА_5 за ч.4 ст.70 КК України, на підставі п.11 ст. 537 КПК України.
Прокурор вважає, що клопотання слід задоволити, з наведених у поданні підстав.
Засуджена ОСОБА_5 та її захисик (адвокат) ОСОБА_6 залишили вирішення подання на розсуд суду.
Заслухавши засуджену та її захисника, думку прокурора та інспектора, перевіривши матеріали додані до подання та матеріали судової справи (кримінального провадження), суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав:
Відповідно до положень п.11) ч.1 ст. 573 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право «вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків».
Необхідність визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків у стадії виконання вироку виникає в таких випадках: а) якщо щодо засудженого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 "Про практику призначення судом кримінального покарання"); б) якщо під час виконання покарання, призначеного за сукупністю вироків, перший із них скасований, унаслідок чого необхідно виключити із сукупності міру покарання, призначену судом за скасованим вироком (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.1990 р. "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків")'.
Зазначені питання вирішуються судом за місцем виконання вироку в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України.
Визначаючи порядок застосування покарання засудженому, щодо якого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній вирок, суд зобов`язаний керуватися ст. 71 КК, що передбачає призначення покарання за сукупністю вироків. Шляхом винесення постанови або ухвали про призначення покарання за наявності кількох вироків установлюється загальний розмір покарання, що підлягає відбуванню. Однак вироки і після цього зберігають своє самостійне значення, й у разі скасування одного з них інші залишаються в силі, а їх виконання продовжується.
Для застосування ст.71 КК України важливе значення має точне визначення початкового і кінцевого моментів того періоду, протягом якого вчинення особою нового злочину дає суду підставу призначити їй покарання за сукупністю вироків. Початковим моментом цього періоду у відповідності з законом є постановлення вироку за попередній злочин. Оскільки постановлення вироку завершується його публічним проголошенням, правила ст.71 КК України застосовуються у випадках вчинення засудженим нового злочину після проголошення вироку за попередній злочин, у тому числі й тоді, коли вирок ще не набрав законної сили.
Судове рішення, що набуло чинності, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набуття ним чинності або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України. Суд разом зі своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення (ст. 535 КПК України).
В судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , є не приведений у виконання Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 21.04.2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст. 186,75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5(п`ять) років з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням судом на засуджену обов`язків: не виїжджати за межі України на ПМЖ без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання, про який не було відомо суду, що ухвалив останній Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст.15- ч.2 ст. 186,75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням судом на засуджену обов`язків: не виїжджати за межі України на ПМЖ без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Разом з тим, за змістом п. 11 ч.1 ст. 537 КПК України його вимоги застосовуються лише у випадку, коли щодо засудженого є вирок, який не звернений до виконання і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. У такому випадку суд за місцем виконання вироку, визначаючи порядок застосування покарання засудженому, зобов`язаний керуватися ст. 71 КК України.
Натомість Інспектор Мукачівського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 , посилаючись на те, що при винесенні Вироку від 18 травня 2016 року Мукачівським міськрайонним судом не було враховано Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 21 квітня 2016 року, у наслідок чого, засудженій ОСОБА_5 не призначено покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ч.4 ст.70 КК України та п.11 ст.537 КПК України, просить про призначення засудженній ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, в порядку ч.4 ст. 70 КК України, що не входить до повноважень інспектора КВІ.
Частина 4 ст.70 КК України визначає, що за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку у першій справі. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за першим вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що станом на 18.05.2016 року час ухвалення судом Вироку щодо ОСОБА_5 за ч.2ст.15-ч.2 ст. 186 КК України, Вирок суду від 21.04.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України, не набув законної сили та не був звернутий до виконання, а засуджена ОСОБА_5 винна ще і в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення вироку у першій справі.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, якщо особа, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення подання Інспектора Мукачівського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 про призначення засудженній ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, в порядку п.11 ст. 537 КПК України.
Керуючись: п.11ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання Інспектора Мукачівського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 про призначення засудженній ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, в порядку п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, - відмовити
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом 7-ми днів із дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_1