АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 (у тому числі із забороною розпорядження), а саме: грошові кошти в сумі 15 940 доларів США, які вилучені 30.06.2016 під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ; частину квартири, що належить ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 2/3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке передбачає як обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, і не застосування накладення арешту на майно підозрюваної може призвести до наслідків, визначених у ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема таких, як його приховування, відчуження, передачі, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, та унеможливить виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник підозрюваної, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 09.07.2016 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваної.

В своїй апеляційній скарзі вказує на те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України є необґрунтованою. Згідно розписки від 15.06.2016 року, грошові кошти в сумі 15 840 доларів США є позикою, яку чоловік підозрюваної отримав для купівлі автомобіля. Тобто вказані грошові кошти належать третій особі і накладення на них арешту буде порушенням прав їх власника.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваної, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001662 від 21.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

09.07.2016 р. старший слідчий в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому арешт майна, яке належить підозрюваній, необхідний для забезпечення в майбутньому виконання вироку суду в частині конфіскації майна, оскільки на даний час в органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрювана може вжити заходів щодо швидкого відчуження належного їй майна на користь третіх осіб з метою уникнення покарання в частині конфіскації.

09.07.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про накладення арешту було задоволено та накладено арешт на майно, належне підозрюваній ОСОБА_7 .
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність даних про належність майна саме підозрюваній, розумність та співрозмірність обмеження права власності останньої, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи апелянта про відсутність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти в сумі 15 940 доларів США є позикою, на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно зауважив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, з чим погоджується і колегія суддів, вказана обставина під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваної не зазначалась, зауваження до протоколу проведення обшуку ні ким з учасників слідчої дії внесені не були.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2016 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_7 (у тому числі із забороною розпорядження), а саме: грошові кошти в сумі 15 940 доларів США, які вилучені 30.06.2016 під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ; частину квартири, що належить ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 2/3 за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2410/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1