В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

з участю прокурорів ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ільниця Іршавського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, фізичної особи-підприємця, вдівця, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 307 ч. 2, 317 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_9 , при невстановлених досудовим слідством обставинах, придбав 0.1398 г порошкоподібної речовини, що містить у своєму складі психотропні речовини обіг яких обмежено 0.226 ваг. % - 0.0003 г. амфетаміну та 7.4401 ваг. % - 0.0104 г метамфетаміну, яку умисно, незаконно, з метою збуту зберігав у згортку з фольги приблизно до 13.00 год. 19 вересня 2013 року.

В подальшому, ОСОБА_9 , 19 вересня 2013 року, приблизно о 13.00 год., знаходячись за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , умисно, незаконно, збув легендованій особі ОСОБА_11 0.1398 г порошкоподібної речовини, що містить у своєму складі психотропні речовини обіг яких обмежено 0.226 ваг. % - 0.0003 г амфетаміну та 7.4401 ваг. % - 0.0104 г метамфетаміну, упаковану в згорток з фольги, за що отримав від останнього 400 грн.
Крім того, ОСОБА_9 , 19 вересня 2013 року, приблизно о 13.01 год., знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , умисно, незаконно, без корисливих мотивів, надав приміщення кухні вказаного будинку для незаконного вживання психотропних речовин легендованій особі ОСОБА_11 , де ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вжили по черзі шляхом вдихання в ніс через скручену в трубочку грошову купюру номіналом 200 грн. приблизно по 0.1 г психотропної речовини кожен, яка містить у своєму складі психотропну речовину метамфетамін.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав частково, у вчиненому щиро розкаявся і пояснив, що він є приватним підприємцем та за місцем свого проживання займається діяльністю, що полягає у проведенні ремонтних робіт автомобілів. Разом з ним проживають двоє його дітей та батьки пенсіонери. Батько є інвалідом, а мати постійно хворіє. У 2010 році став вдівцем й для забезпечення нормального життя родини змушений був важко працювати. Протягом кількох років він знайомий з ОСОБА_13 , який, як йому на даний час відомо, виступає під легендованими даними ОСОБА_11 ОСОБА_14 звертався до нього з приводу проведення ремонтних робіт автомобілів, якими користувався, і востаннє звертався до нього з приводу ремонту автомобіля марки «Мерседес-Бенц», що мало місце влітку 2013 року. За роботу ОСОБА_14 повинен був розрахуватись з ним і передати йому 500 грн., однак цього не зробив. Йому відомо, що ОСОБА_14 вживає наркотичні засоби, і з цього приводу притягався до кримінальної відповідальності. У другій половині серпня 2013 року ОСОБА_14 навідувався за місцем його ОСОБА_9 проживання і одного разу сказав йому, що у нього негаразди в особистому житті, і, щоб покращити своє самопочуття, він бажає вжити психотропну речовину амфетамін, при цьому ОСОБА_14 спитав у нього чи відомо йому у кого можна придбати цю речовину. На початку 2013 року він ОСОБА_9 спілкувався з візуально знайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , який під час розмови з ним сказав, що при необхідності може продати йому порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропні речовини, при цьому вказана особа дала йому номер свого мобільного телефону. В подальшій розмові ОСОБА_14 запропонував йому спільно придбати психотропну речовину для спільного особистого вживання та сказав, що у нього для цього є грошові кошти. Оскільки він знав особу у якої можна було придбати психотропну речовину, то погодився на пропозицію ОСОБА_16 про спільне придбання психотропної речовини для спільного особистого вживання. Про час спільного вживання психотропної речовини з ОСОБА_17 вони не домовилися, оскільки він ОСОБА_9 не знав коли зустрінеться з особою на ім`я ОСОБА_15 . У другій половині вересня 2013 року йому зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_14 та нагадав про їхню домовленість про спільне придбання психотропної речовини для спільного особистого вживання і під час розмови ОСОБА_14 повідомив йому, що має на ці цілі 400 грн. Після телефонної розмови з ОСОБА_17 він зателефонував особі на ім`я ОСОБА_15 , з яким цього ж дня зустрівся. Під час зустрічі особа на ім`я ОСОБА_15 передала йому згорток з фольги в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, а він, у свою чергу, передав вказаній особі власні кошти в сумі 400 грн., які повинен був повернути йому ОСОБА_14 за їхньою домовленістю. Після придбання порошкоподібної речовини він зателефонував ОСОБА_18 та повідомив про це. Наступного дня, приблизно о 13-й год., повернувшись з міста додому, він зустрів на подвір`ї свого будинку ОСОБА_16 , який передав йому 400 грн., при цьому спитав у останнього чи він повертає йому борг за ремонт свого автомобіля. На його питання ОСОБА_14 заперечив та дав йому зрозуміти, що то гроші за психотропну речовину, яку вони домовилися спільно придбати для спільного особистого вживання. Потім вони удвох зайшли у його будинок, де у приміщення кухні спільно вжили психотропну речовину, вдихаючи її через ніс. При цьому, невелику частину вказаної речовини у згортку з фольги ОСОБА_14 взяв з собою, як він зрозумів, щоб спожити її пізніше. Після цього, приблизно через тиждень, у другій половині дня до нього додому знов прийшов ОСОБА_19 . Перед цим, ОСОБА_14 телефонував йому в першій половині дня та запропонував вдруге спільно придбати психотропну речовину для спільного особистого вживання. Під час цієї розмови він не надав ОСОБА_18 ствердну відповідь. Коли ОСОБА_14 знаходився у подвір`ї його ОСОБА_9 будинку, то передав йому в руки сім або вісім грошових купюр номіналом по 100 грн., які він перераховував. В подальшому, знаходячись на подвір`ї, він зробив декілька спроб зв`язатися по мобільному телефону з особою на ім`я ОСОБА_15 , однак останній не підіймав телефон. А тому він відмовився від пропозиції ОСОБА_16 щодо придбання психотропної речовини для спільного особистого вживання і повернув йому гроші, на що той пішов. При поверненні грошей ОСОБА_18 були присутні його батько ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , який допомагає йому у ремонті автомобілів. Стверджує, що він не вчиняв будь-яких дій направлених на збут психотропних речовин і вказані дії щодо придбання психотропної речовини для особистого спільного вживання ним були вчинені під впливом ОСОБА_16 , який підбурював його до вчинення цих дій. Свою вину у частині надання приміщення для вживання психотропних речовин визнає повністю. Про вчинене шкодує та просить суд суворо його не карати.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 317 ч. 1 КК України, доведена повністю і це стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в судовому засіданні ствердили, що у 2013 році залучалися працівниками міліції до проведення процесуальних дій в якості понятих відносно ОСОБА_9 при документуванні дій по незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Згідно протоколу про результати проведення аудіо, відеоконтролю за особою від 04.10.2013 р. та відтвореного у судовому засіданні відеозапису, що міститься на карті пам`яті micro SD 4GB № 1/53т, встановлено факти зустрічі 19.09.2013 р. обвинуваченого ОСОБА_9 із особою, дані про яку легендовано ОСОБА_11 , отримання обвинуваченим від ОСОБА_11 грошей, передачі обвинуваченим ОСОБА_11 наркотичного засобу, вживання наркотичного засобу ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у будинку останнього (а.с. 57, 60, 61 т. 1).

З протоколу вручення грошових коштів від 19.09.2013 р. вбачається, що старшим оперуповноваженим СБНОН Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_25 , за участю оперуповноваженого СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_26 , у зв`язку із виконанням постанови про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки від 16.09.2013 р., доручення прокурора м. Ужгорода ОСОБА_27 за вих. № 359 т від 16.09.2013 р., наданого в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002881 від 19.08.2013 р, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, у приміщенні службового кабінету Ужгородського МВ № 44, що по вул. Гагаріна, 10 «а» в м. Ужгороді, в період часу з 12.00 год. по 12.15 год., в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , вручено ОСОБА_11 грошові кошти на загальну суму 400 грн., а саме 2 купюри номіналом по 100 грн. та 1 купюру номіналом 200 грн., які мають серійні номери: 100 грн. серії ГЄ 7373890; 100 грн. серії ГИ 4745018; 200 грн. серії ЕИ 9747962 (а.с. 81, 82, т. 1).
Згідно протоколу вручення технічних засобів від 19.09.2013 р. старший оперуповноважений СБНОН Ужгородського MB УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_25 , за участю оперуповноваженого СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_26 , у зв`язку із виконанням постанови про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки від 16.09.2013 р., доручення прокурора м. Ужгорода ОСОБА_27 за вих. № 359 т від 16.09.2013 р., наданого в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002881 від 19.08.2013 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, у приміщенні службового кабінету Ужгородського МВ № 44, що по вул. Гагаріна, 10 «а» в м. Ужгороді, з метою фіксації факту і змісту розмов, які будуть відбуватися між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , на території будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , або інших місцях, на які вкажуть дані особи, в період часу з 12.25. по 12.50 год., в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , вручив ОСОБА_11 спеціальний технічний засіб «Сафарі» (аудіо, відеопишучий пристрій) та роз`яснив ОСОБА_11 правила користування врученим технічним засобом (а.с. 83).
Відповідно до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 19.09.2013 р., старшим оперуповноважений СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_25 , у зв`язку із виконанням доручення прокурора м. Ужгорода ОСОБА_27 за вих. № 359 т від 16.09.2013 р., наданого в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002881 від 19.08.2013 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, у приміщенні службового кабінету Ужгородського МВ № 44, що по вул. Гагаріна, 10 «а» в м. Ужгороді, на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 16.09.2013 р., за участю оперуповноваженого СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_26 , в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , із застосуванням в ході процесуальної дії спеціального технічного засобу «Сафарі» (аудіо відеопишучий пристрій) при безпосередньому проведенні контролю за вчиненням злочину, складено даний протокол про наступне. 19.09.2013 р. старший о/у СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_25 на підставі постанови про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки від 16.09.2013 р., доручення прокурора м. Ужгорода ОСОБА_27 за вих. № 359 т від 16.09.2013 р., наданого в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002881 від 19.08.2013 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, вручив ОСОБА_11 спеціальний технічний засіб «Сафарі» (аудіо, відеопишучий пристрій) та грошові кошти на загальну суму 400 грн., а саме 2 купюри номіналом по 100 грн. та 1 купюру номіналом 200 грн., які мають серійні номери: 100 грн. серії ГЄ 7373890, 100 грн. серії ГИ 4745018, 200 грн. серії ЕИ 9747962. Вказані дії відповідно були зафіксовані у протоколах вручення грошових коштів та технічних засобів від 19.09.2013 р. В подальшому, 19.09.2013 р., приблизно, о 13-й год., ОСОБА_9 , знаходячись по місцю свого проживання в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_11 приблизно 0.5 г кристалічної речовини білого кольору, за зовнішніми ознаками схожою до психотропної речовини метамфетамін, упаковану в згорток з фольги, за що отримав гроші в сумі 400 грн. При цьому, ОСОБА_9 знаходячись в приміщенні кухні, по місцю свого проживання, додатково, без отримання матеріальної винагороди, пригостив ОСОБА_28 речовиною, схожою до психотропної метамфетамін, яку останній вжив шляхом вдихання в ніс. Також ОСОБА_12 пояснив, що речовина, якою його пригостив ОСОБА_9 дійсно є психотропною метамфетамін. 19.09.2013 р., приблизно о 13.40 год., ОСОБА_12 знаходячись поряд із гіпермаркетом «Строй зона», по вул. Верещагіна в м. Ужгород, добровільно, в присутності понятих видав з правої передньої кишені куртки в яку він був одягнений один згорток з фольги. Розгорнувши його було встановлено, що згорток наповнений кристалічною речовиною білого кольору, за зовнішніми ознаками схожою до психотропної метамфетамін. При цьому, ОСОБА_12 повідомив присутнім, що у виданому ним згортку міститься психотропна речовина метамфетамін, яку він придбав у ОСОБА_9 , 19.09.2013 р., приблизно о 13-й год., знаходячись в приміщенні будинку по місцю проживання останнього, в АДРЕСА_1 . По результатам складання протоколу було вилучено один згорток з фольги, в якому міститься кристалічна речовина білого кольору, за зовнішніми ознаками схожа до психотропної речовини метамфетамін, котрий був поміщений до спеціалізованого пакету «Експертної служби» № 0481989, який було опечатано та скріплено підписами учасників огляду (а.с. 84, 85, т. 1).
Висновком експерта № 18/476 від 23.09.2013 р. стверджується, що представлена на дослідження порошкоподібна речовина блідо-коричневого кольору (вміст згортку з фольги), яка була вилучена працівниками міліції 19.09.2013 р. протоколом контролю за вчиненням злочину, яку добровільно видав ОСОБА_11 , містить психотропні речовини, обіг яких обмежений амфетамін та метамфетамін. 0.1398 г наданої на експертизу порошкоподібної речовини блідо-коричневого кольору містить 0.226 ваг. % - 0.0003 г амфетаміну та 7.4401 ваг. % - 0.0104 г метамфетаміну (а.с. 94-96, т. 1).
Згідно роз`яснень у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», з наступними змінами і доповненнями (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 р.), незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Не визнається незаконним придбання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, якщо воно здійснено у відповідності до вимог статті 27 Закону «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а також згідно зі статтею 5 Закону «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (під час оперативної закупівлі). У таких випадках у діях осіб, які придбали ці засоби й речовини, складу злочину немає. Під незаконним зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів у володінні винної особи (вона може тримати їх при собі, у будь-якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). Відповідальність за незаконне зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів настає незалежно від його тривалості.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 р., під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин справи, суд вважає, що вищенаведені дії обвинуваченого ОСОБА_9 щодо придбання, зберігання та збуту 19.09.2013 р. психотропних речовин слід кваліфікувати за ст. 307 ч. 2 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 щодо надання 19.09.2013 р. приміщення для незаконного вживання психотропних речовин слід кваліфікувати за ст. 317 ч. 1 КК України як надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України, суд вважає необґрунтованими та дає їм критичну оцінку, як таким, що повністю спростовуються зібраними по справі вищенаведеними доказами.

Доводи ОСОБА_9 про відсутність у його діях умислу на збут психотропних речовин спростовуються показаннями самого обвинуваченого. Як вбачається з наведених вище доказів та встановлених судом обставин про умисел ОСОБА_9 на збут психотропних речовин свідчить його відповідна домовленість з легендованою особою ОСОБА_11 , який придбав ці речовини, та інші обставини, зокрема спосіб упакування психотропних речовин та поведінка самого обвинуваченого. За змістом ст. 307 КК відповідальність за цією нормою закону настає, зокрема, у разі незаконного збуту психотропних речовин. При цьому під збутом необхідно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми реалізації таких речовин усупереч вимогам закону. Незаконний збут передбачає відчуження цих засобів іншій особі, котра має можливість розпорядитися ними (або їх частиною) як своїм майном. Тому помилкове розуміння обвинуваченим поняття збуту не виключає кримінальну відповідальність за збут психотропних речовин.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що при невстановлених обставинах, у невстановлений час та місці, умисно, незаконно, повторно, з метою збуту придбав у невстановленої досудовим слідством особи 0.7983 г порошкоподібної речовини, що містить у своєму складі психотропні речовини обіг яких обмежено 0.1117 ваг. % - 0.0009 г амфетаміну та 19.2609 ваг. % - 0.1538 г метамфетаміну, яку умисно, незаконно, з метою збуту зберігав у одноразовому медичному полімерному шприці до приблизно 16.20 год. 27 вересня 2013 року.
В подальшому, продовжуючи діяти злочинно, ОСОБА_9 , 27 вересня 2013 року, приблизно о 16.20 год., знаходячись по місцю свого проживання, в будинку по АДРЕСА_1 , умисно, незаконно, повторно збув ОСОБА_11 0.7983 г порошкоподібної речовини, що містить у своєму складі психотропні речовини обіг яких обмежено 0.1117 ваг. % - 0.0009 г амфетаміну та 19.2609 ваг. % - 0.1538 г метамфетаміну, упаковану в одноразовий медичний полімерний шприц, за що отримав гроші в сумі 800 грн.
Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковані за ст. 307 ч. 2 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.
Відповідно до Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст.ст. 7, 17 КПК України про загальні засади кримінального провадження, та положень про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження основними доказами вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, є матеріали отримані органом досудового розслідування в ході проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу, а саме: протокол про результати аудіо відео контролю від 04.10.2013 р. (а.с. 58, 59, т. 1), відеозапис оперативної закупівлі (а.с. 61, т. 1), протокол про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 04.10.2013 р. (а.с. 68-70, т. 1), протокол помічення та вручення грошових коштів від 27.09.2013 р. (а.с. 107, 108, т. 1), протокол вручення технічних засобів від 27.09.2013 р. (а.с. 111, т. 1), протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 27.09.2013 р. (а.с. 112, 113, т. 1), протокол обшуку від 27.09.2013 р. (а.с. 6-11, т. 2), а також пояснення свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які залучалися в якості понятих під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 .

Згідно матеріалів кримінального провадження, підставою для його порушення став рапорт в.о. начальника СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2013 р. про те, що в м. Ужгород в одному з будинків по вул. Лобачевського проживає громадянин на ім`я ОСОБА_31 , який має в наявності психотропну речовину «метамфетамін» та наркотичну речовину «марихуана», які постійно збуває по місцю свого проживання (а.с. 26, т. 1).

Відповідно до рапорту від 22.08.2013 р. о/у СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області було встановлено особу, яка здійснює збут наркотичних засобів ОСОБА_9 , мешканець АДРЕСА_1 (а.с. 32, т. 1).

Згідно постанови прокурора міста Ужгорода від 16.09.2013 р. було надано дозвіл на проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_9 , який необхідно було здійснити з 16.09. по 25.09.2013 р. (а.с. 76, 77, т. 1).

В подальшому, на підставі вказаної постанови прокурора від 16.09.2013 р., працівниками міліції була встановлена протиправна діяльність ОСОБА_9 , яка мала місце 19.09.2013 р.

Після цього, 24.09.2013 р. прокурором міста Ужгород було повторно винесено постанову про надання дозволу на проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_9 , який необхідно було здійснити з 24.09. по 30.09.2013 р. (а.с. 98-100, т. 1). В обґрунтування прийнятої постанови, прокурор послався на вищезазначений рапорт в.о. начальника СБНОН Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 19.08.2013 р., протоколи вручення ОСОБА_11 (легендованій особі) грошових коштів та технічних засобів, протокол контролю за вчиненням злочину від 19.09.2013 р. та висновок судово-хімічної експертизи. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час прийняття даного рішення та проведення оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_9 , прокурор та орган досудового розслідування не мали конкретно підтверджуючих даних про те, що ОСОБА_9 дійсно володів наркотичними засобами та готувався до вчинення їх збуту.

Разом з тим, п. 6 ч. 1 ст. 251 КПК України передбачено, що постанова прокурора про проведення негласної слідчої дії повинна містити обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила в інший спосіб.

Відповідно до частин 1, 3, 7 ст. 271 КПК України, контроль за вчинення злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий або особливо тяжкий злочин. Під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні. Прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої дії провокування особи на вчинення злочину.

Проаналізувавши вище наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що ні в прокурора, ні в органу досудового розслідування не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_9 готується або вчиняється злочин, передбачений ст. 307 ч. 2 КК України. Постанова прокурора від 24.09.2013 р. про проведення негласної слідчої дії не містить викладу обставин, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої дії провокування особи на вчинення злочину, не містить належного обґрунтування, у тому числі неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила в інший спосіб.

Таким чином, в ході досудового розслідування при збиранні доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, орган обвинувачення допустив грубе порушення вимог ст.ст. 251, 271 КПК України.

З показань обвинуваченого ОСОБА_9 , даних ним в судовому засіданні слідує, що після подій, які мали місце 19.09.2013 р., до нього додому знову приходив ОСОБА_14 (легендована особа ОСОБА_11 ), який перед цим телефонував йому і пропонував вдруге придбати психотропну речовину. У подвір`ї його будинку ОСОБА_32 передав йому 7-8 купюр по 100 грн., і після неможливості по мобільному телефону зв`язатися з особою, від якої він перед цим придбав психотропну речовину, він відмовився від пропозиції ОСОБА_33 щодо придбання психотропної речовини і повернув останньому гроші. ОСОБА_9 також показав, що при поверненні грошей були присутні ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . При цьому стверджує, що не вчиняв будь-яких дій направлених на збут психотропних речовин та вказані дії щодо придбання психотропної речовини ним були вчинені під впливом ОСОБА_33 , який у свою чергу підбурював його до вчинення цих дій.

Допитані в судовому засіданні за клопотання сторони захисту свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пояснили, що дійсно 27.09.2013 р. вони були присутні на подвір`ї будинку за місцем проживання ОСОБА_9 коли ОСОБА_32 передавав у руки ОСОБА_9 грошові купюри. Однак, ОСОБА_9 після спроби зробити дзвінок по мобільному телефону відразу повернув ОСОБА_34 вказані грошові купюри.

Зазначені показання ОСОБА_9 органом обвинувачення спростовані не були. Більше того, з наявних у провадженні матеріалів випливає, що легендована особа діяла активно, сама шляхом умовлянь просила ОСОБА_9 продати психотропні речовини, діяла за вказівками працівників оперативних підрозділів, які скеровували її дії, діяла під їх контролем, була забезпечена ними фінансовими коштами, що дає змогу дійти висновку про те, що в даному випадку велось не спостереження за вчиненням злочину та фіксування його результатів, а створювались умови для його вчинення.

Крім того, відповідно до дослідженого в судовому засіданні протоколу про результати, аудіо відео контролю за особою від 04.10.2013 р. і переглянутого відеозапису (а.с. 58, 59, 61, т. 1), встановлено, що під час зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , яка мала місце 27.09.2013 р., не вбачається, що обвинувачений передавав ОСОБА_11 будь-які предмети (згорток, полімерний шприц), в яких могли знаходитися психотропні речовини, а на відеозаписі зафіксовано лише як легендована особа передає в руки обвинуваченому грошові купюри, і на цьому епізоді відеозапис уривається.

Під час судового розгляду кримінального провадження легендована особа ОСОБА_11 , яка приймала участь у закупці психотропних речовин, допитаною не була через неможливість забезпечення її допиту стороною обвинувачення.

Як слідує з пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_9 здійснив збут психотропних речовин 27.09.2013 р. тільки під час їх оперативної закупки проведеної працівниками міліції.

Вищезазначені обставини в своїй сукупності дають всі підстави для висновку, що якби працівники міліції не спонукали ОСОБА_9 до здійснення продажу психотропних речовин, то такий злочин він би не вчинив.

Для забезпечення справедливості розгляду в значенні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод всі докази, здобуті в результаті підбурювання з боку працівників правоохоронного органу мають бути виключені. Ці вимоги Конвенції щодо даного питання знайшли своє відображення в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі по тексту Європейський суд), згідно яких, процесуальний розгляд національних судів повинен бути змагальним, детальним, комплексним і беззаперечним в питанні провокації злочину з метою його викриття (п. 56, 57 «Банникова проти Росії», п. 133-135 «Худобін проти Росії»).

При цьому, в рішеннях Європейського суду акцентовано увагу і на тому, що навіть заява підсудного про визнання вини відносно інкримінованих йому злочинів не звільняє суд першої інстанції від обов`язку розглянути питання про наявність чи відсутність підбурювання з боку державних органів (п. 71 «Раманаускас проти Литви», п. 60 «Банникова проти Росії»). В той же час тягар доказування відсутності підбурювання (провокації) Європейський суд покладає саме на органи влади та обвинувачення (п. 70 «Раманаускас проти Литви», п. 48, 54 «Банникова проти Росії»).

Європейський суд, яким розроблено критерії перевірки обґрунтованості наявності чи відсутності підбурювання, зобов`язує суди звертати увагу на те, чи було б вчинено злочин без втручання органів влади та зазначає, що провокація з боку поліції має місце при участі співробітників поліції так і агентів, що діють за їх вказівкою, які не обмежуються розслідуванням злочинної діяльності в пасивній формі, але використовують вплив такого роду, що провокує вчинення злочину і який ні в якому випадку не був би вчинений, з метою фіксування злочину (п. 55 рішення в справі «Раманаускас проти Литви», п. 37 рішення в справі «Банникова проти Росії»).

Як зазначалося вище, обвинуваченням не було надано суду доказів того, що у працівників міліції були законні підстави (зафіксовані у відповідних офіційних документах та офіційним способом) підозрювати ОСОБА_9 в готуванні до збуту чи збуті психотропних речовин 27.09.2013 р. (п. 37, 38 рішення в справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»). Обвинувачення в даному провадженні не продемонструвало, що у працівників міліції були вагомі підстави для проведення оперативно-розшукових заходів щодо ОСОБА_9 та довести, що проведення таких заходів полягало в спостережені за ним, а не в провокації вчинення ним злочинного діяння (п. 63, 64 «Раманаускас проти Литви», п. 36 «Малінінас проти Литви»).

Відповідно до положень Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду, які згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються при розгляді справ як джерело права, слідує, що після виявлення злочинної діяльності особи відпадає необхідність у наступних негласних заходах перевірочної закупівлі, яка носить характер провокації.

Стверджується, що по суті має місце провокація злочину, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивними встановленням обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, за наявності підстав притягнення її до відповідальності, підбурюють цю особу до вчинення нового злочину.

Така позиція викладена у рішенні Європейського суду у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» в якому суд зазначив, що використання негласних агентів має бути обмеженим і забезпеченим гарантіями навіть у справах, пов`язаних із боротьбою з торгівлею наркотиками. Суспільним інтересом не можна виправдати використання доказів, здобутих шляхом підбурювання до такої діяльності з боку працівників міліції.

Аналогічною є позиція Європейського суду у справі «Ваньян проти Росії». У п. 46 даного рішення зазначено, що із вимог справедливого суду за ст. 6 Конвенції випливає, суспільний інтерес в боротьбі проти наркоторгівлі не може виправдати використання доказів, отриманих в результаті провокації.

Оскільки практика Європейського суду є невід`ємною частиною законодавства України судам при розгляді таких справ необхідно перевіряти, чи не було з боку працівників міліції та їхніх довірених осіб підбурювання та організації придбання і збуту наркотичного засобу.

Після проведення оперативної закупки 19.09.2013 р. в ОСОБА_9 психотропної речовини, і виявлення кримінального правопорушення, працівники міліції не затримали останнього, а повторно, провели оперативну закупку наркотичних засобів 27.09.2013 р., що відповідно до практики Європейського суду є неприпустимим. За таких обставин, дії працівників міліції, які призвели до збуту ОСОБА_9 психотропних речовин легендованій особі, та дії щодо підмови вчиняти такий збут і в подальшому, суд розцінює, як підбурювання до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, а здобуті в такий спосіб докази вини обвинуваченого визнає недопустимими.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_9 слід виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, займається суспільно корисною працею будучи фізичною особою-підприємцем, є вдівцем і сам займається утриманням і вихованням неповнолітньої дитини, раніше не судимий, а також його ставлення до вчиненого.

Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнає вчинення злочину вперше, часткове визнання своєї вини та щире каяття у частині визнаного.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд не знайшов.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., зі змінами від 06.11.2009 р., звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому.

Враховуючи наведене, дані про особу винного та беручи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням його від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 368.5 грн. (а.с. 93, т. 1), слід покласти на обвинуваченого.
Застосований обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити заставу.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч. 1, 317 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ст. 307 ч. 1 КК України строком на п`ять років;

за ст. 317 ч. 1 КК України строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_9 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_9 виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу, а після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання грошову заставу в загальній сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, яка внесена на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області згідно до квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» Закарпатське РУ № 22426.98.2 від 04 жовтня 2013 року на суму 22940 грн. та згідно до квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» Закарпатське РУ № 22426.118.1 від 24 жовтня 2013 року на суму 27060 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_35 як власнику.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 368 (триста шістдесят вісім) гривень 50 копійок процесуальних витрат за проведення експертизи.

Речові докази:
літографований пакет «Експертної служби» (0481989), в якому знаходиться згорток з фольги наповнений кристалічною речовиною білого кольору, за зовнішніми ознаками схожою до психотропної метамфетамін, вагою приблизно 0.5 грами; літографований пакет «Експертної служби» (0173625), в якому знаходиться медичний полімерний шприц наповнений порошкоподібною речовиною білого кольору, за зовнішніми ознаками схожою до психотропної метамфетамін; літографований пакет «Експертної служби» (1791361), в якому знаходиться п`ять медичних полімерних шприців із залишками порошкоподібних речовин білого кольору, за зовнішніми ознаками схожою до психотропної метамфетамін; літографований пакет «Експертної служби» (1791362), в якому знаходяться два поліетиленові пакети та один паперовий згорток, із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, за зовнішніми ознаками схожими до особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани); літографований пакет «Експертної служби» (1791363), в якому знаходиться електронні ваги, із залишками на їх поверхні речовини рослинного походження, зеленого кольору, за зовнішніми ознаками схожими до особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани) та порошкоподібної речовин білого кольору, за зовнішніми ознаками схожою до психотропної метамфетамін; експертні пакети № 1791364, № 1791365, всередині яких містяться відрізки фільтрувального паперу, за допомогою яких 27.09.2013 р. відібрано змиви з правої та лівої долонь рук ОСОБА_9 ; експертний пакет № 1791384 всередині якого знаходиться контрольний зразок фільтрувального паперу, що передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області знищити;
дві купюри номіналом по 100 грн. серії ГГ 9281570 та ЕФ 2332974, одну купюру номіналом 2 грн. серії ПВ 7260222, що передані на відповідальне зберігання у Філію-Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» конфіскувати у дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1