Ухвала іменем україни 25 лютого 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

у касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 стверджує, що провадження щодо ОСОБА_6 розглянуто судами першої та апеляційної інстанцій з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх тверджень зазначає про відсутність в матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання, не зазначення у вироку відомостей про початок строку відбування покарання засудженим, незабезпечення належним чином реалізації ОСОБА_6 права на захист в суді першої інстанції та формальність розгляду провадження апеляційним судом. Звертає увагу, що з показань ОСОБА_6 , наданих у судовому засіданні, вбачається відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, що не було враховано місцевим судом при розгляді кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, та призначено покарання у виді триманням у дисциплінарному батальйоні на строк 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думки засудженого і його захисника на підтримання касаційної доводи останнього, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку.

За вироком суду злочин вчинено за таких обставин.
ОСОБА_6 був призваний на військову службу за мобілізацією 21 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку на даний час проходить у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді номера обслуги протитанкової батареї, у військовому званні «солдат». З початку березня 2015 року військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на Сході України та дислокується польовим табором біля АДРЕСА_2 .
26 березня 2015 року близько 14:00 год. ОСОБА_6 на шикуванні особового складу у приміщенні земляного укриття протитанкової батареї, яке розташовано на південній околиці населеного пункту АДРЕСА_3 , діючи на порушення вимог статей 29, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. 9 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно відмовився виконувати наказ старшого лейтенанта ОСОБА_8 , який є начальником як за службовим становищем, так і за військовим званням, щодо негайного вибуття до блокпосту № НОМЕР_2 , який знаходиться на трасі в напрямку населеного пункту Комінтерново, для несення служби з контролю за пересуванням автомобільного транспорту по дорозі на якій знаходиться зазначений блокпост та залишився у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , де перебуває дотепер.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішенні в межах касаційної скарги.
Твердження захисника про те, що з показань ОСОБА_6 , наданих у судовому засіданні, вбачається відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, безпідставні.
Так, у судовому засіданні ОСОБА_6 , повністю визнаючи свою вину у вчиненні злочину та не заперечуючи фактичних обставин провадження, стверджував, що у зв`язку з неналежним матеріальним забезпеченням і неповною виплатою 17 березня 2015 року заробітної плати на шикуванні особового складу у приміщенні земляного укриття протитанкової батареї, яке розташовано на південній околиці населеного пункту АДРЕСА_3 , він відмовився виконувати наказ старшого лейтенанта ОСОБА_8 щодо негайного вибуття до блокпосту № НОМЕР_2 , який знаходиться на трасі в напрямку населеного пункту Комінтерново, для несення служби з контролю за пересуванням автомобільного транспорту по дорозі на якій знаходиться зазначений блокпост та залишився у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , де перебуває дотепер. Також ОСОБА_6 зазначив, що цього ж місяця він отримав заробітну плату у повному обсязі.
Тобто ОСОБА_6 визнав, що він безпідставно відмовився виконати наказ начальника при несенні військової служби, у чому він щиро кається.
За встановлених судом фактичних обставин провадження дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 402 КК України (у редакції від 05 квітня 2001 року) кваліфіковано правильно.
ОСОБА_6 було належним чином роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і він не заперечував проти розгляду провадження у порядку, визначеному зазначеною нормою кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження та технічного запису судового засідання вбачається, що ОСОБА_6 отримав пам`ятку про свої права та обов`язки, які йому були зрозумілі. ОСОБА_6 не виявив бажання про забезпечення його захисником і захищав свої права самостійно. Участь захисника у цьому кримінальному провадженні була необов`язкова.
Твердження захисника про відсутність в матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання надумані, оскільки такий журнал є в провадженні (а.п. 15, 20). Ті обставини, що у журналі судового засідання не зафіксовано інвентарний номер пристрою, на якому фіксувалось судове засідання, а секретар судового засідання допустила технічну помилку, одночасно указавши про те, що судом розглядалась цивільна справа і кримінальне провадження, не свідчить про відсутність журналу судового засідання в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .

Те, що суд у вироку не вказав про початок строку відбування покарання ОСОБА_6 не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку. Окрім того, ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 листопада 2015 року у порядку, передбаченому статтями 537, 539 КПК України, ст. 72 КК України задоволено клопотання командира військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України про уточнення дати початку строку відбування покарання та ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття засудженого до дисциплінарного батальйону (а.п. 90).

Суд апеляційної інстанції дотримуючись прав усіх учасників процесу повно та всебічно розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_6 , постановив ухвалу в якій відповідно до вимог ст. 419 КПК України зазначив підстави з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У касаційній скарзі захисника не наведено доводів щодо порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень і свідчили б про неправильне застосування кримінального закону.
Також захисник не оскаржує правильність призначеного ОСОБА_6 покарання і його відповідності тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого внаслідок суворості, а суд касаційної інстанції при вирішенні питання про правильність застосування норм матеріального права керується положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України.

З огляду на викладене, підстав для задоволення касаційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3