1Справа № 335/911/16-к 1-кп/335/161/2016
В И Р О К
17 березня 2016 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно працевлаштований у ПрАТ «Торгконтракт» на посаді менеджера з продажу, маючого вищу освіту, зареєстрованого мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 1) 17.04.1984 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 20.12.1986 року по відбуттю строку покарання; 2) 11.01.1991 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 114 КК України до 1 року виправних робіт; 3)12.02.1996 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 117 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 12.02.1999 по відбуттю строку покарання; 4 ) 23.04.2002 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 117, ч. 2 ст. 118, 42 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 07.03.2008 відбуттю строку покарання; 5) 04.02.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,
-обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України, -
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю. Суду пояснив, що 13.01.2016 року, приблизно о 18 - 00 годині, перебуваючи у приміщенні торгового залу супермаркету «Сільпо № 282», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає викрав вино ігристе «АЗШВ Артемівське червоне полусолодке», вершки «Ферма 20%», сир «Комо Кантрі 50%», які сховав під пакетом у продуктовій корзині, яку тримав у руках, після чого вийшов за касову зону та направився до виходу із супермаркету, але на виході з вказаного супермаркету був зупинений працівниками охорони супермаркету.У скоєному щиро кається.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом розяснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, який вчинено повторно.
При визначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав провину і розкаявся в скоєному, активно сприяв органу досудового слідства в розкритті злочину, працює, раніше судимий, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання
Обставинпми, що помякшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не виявлено.
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов по справі не заявлено, спричинені збитки відшкодовані, арешт на майно не накладався.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не скоїть нового злочину, і виконає покладені на нього судом такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати відсутні .
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1