Провадження №1-в/243/444/2016
Справа № 1-333/11
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2 м. Слов`янськ Донецької області), клопотання
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого:
03 жовтня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна,
про усунення протиріч та всякого роду сумнівів при виконанні вироку суду,
сторони кримінального провадження та інші учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4 ,
засуджений ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
21 жовтня 2016 року в провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про визнання законності підстав звільнення від відбування покарання призначеного йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про визнання законності підстав звільнення від відбування покарання задовольнити. Пояснив, що він був звільнений саме 07 жовтня 2016 року оскільки 09 жовтня 2016 року була неділя, і як йому пояснили у виправній колонії, то звільняти його у неробочий день вони не можуть, однак затримувати його до понеділка, вони також не мають право, отже кінець строку відбування покарання припадає на святкові та вихідні дні, особу повинно бути звільнено напередодні вихідних, чи святкових днів.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про те, що слід усунути сумніви щодо відбуття покарання засудженим, та вважати, що останній відбув основне покарання у виді шести років позбавлення волі повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання засудженого з огляду на його законність та обґрунтованість.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 вираховувати з 12 січня 2011 року, із зарахуванням у строк відбуття покарання час перебування під вартою у СИ № 6 м. Артеміська, в період часу з 14 листопада 2009 року по 17 лютого 2010 року (а.с. 402-406).
Вказаний вирок набрав законної сили 18 жовтня 2011 року.
Місцем розташування торезької виправної колонії №28 є м. Торез Донецької області.
Вирішуючи питання про можливість визнання законності відбуття ОСОБА_3 строку покарання, враховуючи, що установа виконання покарань до якої був направлений засуджений після вступу вироку в законну силу на даний час перебуває на території на який органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, Слов`янським міськрайонним судом були здійснені запити інформації з бази автоматизованого документообігу КП-Д3 Торезького міського суду Донецької області, доступ до якої має Бердянський міськрайонний суд Запорізької області відповідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», згідно із яким, за Бердянським міськрайонним судом Запорізької області визначено підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, а саме: Торезького міського суду Донецької області.
Відповідно довідки Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №16-01/ від 07 листопада 2016 року, отриманої на запит суду, згідно даних автоматизованої системи КП «Д-3» рішень по виконанню вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятих Бердянським міськрайонним судом Запорізької області та Торезьким міським судом Донецької області не було.
Як видно із отриманих судом відомостей з УДПтС України в Донецькій області від 09 листопада 2016 року №17/9731, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м, Слов`янська Донецької області, громадянин України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Затриманий 12 січня 2011 року співробітниками СВ Слов`янського МВ ГУМВД України в Донецькій області, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. До Артемівського слідчого ізолятору був поміщений 21 січня 2011 року. Засуджений 03 жовтня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 289 ч. 2, 304 ч. 1,70,71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок набув законної сили 18 жовтня 2011 року (надійшло 09 листопада 2011 р.) Початок строку покарання: 12 січня 2011 року. Кінець строку: 12 січня 2017 року. 18 листопада 2011 року вибув до Торезької ВК-28 Донецької області. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-УШ та Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р визначено тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей та затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, цього переліку входить м. Торез. З серпня 2014 року частина структурних підрозділів припинили контакти з апаратом управління ДПтС України в Донецькій області і взаємодія з даними установами виконання покарань не встановлена й понині. У зв`язку із чим, Управління ДГІтСУ в Донецькій області не може підтвердити факт перебування на обліках, переведення до інших установ, відбування покарання, наявність будь - яких судових рішень та підстави звільнення в установах, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, громадянина ОСОБА_3 .
Відповідно ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Статтею 1 цього Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Торез.
Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Торез Донецької області.
Згідно із Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02
Отже з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, відсутність у засудженого ОСОБА_3 документів про звільнення у зв`язку із повним відбуттям покарання, які б були видані відповідними органами України, викликають сумніви щодо виконання вироку суду у повному обсязі, а саме період часу з 07 листопада 2014 року по 07 жовтня 2016 року.
Як видно із отриманих судом відомостей, ОСОБА_3 після направлення до Торезької ВК-28 м. Торез, не був переміщений до інших установ покарання, не був звільнений з підстав, передбачених нормами чинного законодавства, отже у сукупності з іншими доказами по справі можливо прийти до висновку, що ОСОБА_3 відбув покарання у повному обсязі та був звільнений 07 жовтня 2016 року у зв`язку із повним відбуттям покарання.
Приймаючи до уваги копію довідки про звільнення, суд виходить з того, що, у тому становищі, у якому опинився заявник він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо свого звільнення, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.
Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає,У рішенні від 8 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених статтями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. 21 травня 2015 року постановою Верховної Ради України № 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» щодо відступу від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.
Крім того, суд також зазначає, що у своїх Рішеннях, ЕСПЛ неодноразово зазначав, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За приписами ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку суду.
Виконання судових рішень це самостійна і завершальна стадія кримінального процесу, в якій реалізуються владні приписи суду, які викладені зокрема вироку, що набрав законної сили. ЇЇ зміст складає процесуальна діяльність суду за зверненням вироку до виконання і вирішення питань, що виникають у ході його реального втілення в життя. Вирішення питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку не повинно істотно впливати на вирок.
У судовому засіданні достовірно встановлено і підтверджується даними відповідей компетентних органів державної пенітенціарної служби України, що ОСОБА_3 дійсно був засуджений вироком суду від 03 жовтня 2011 року. Після набрання вироком законної сили, 18 жовтня 2011 року, вибув до Торезької ВК- 28 м.Торез Донецькій області для подальшого відбування покарання. Відомостей щодо наявності будь-яких судових рішень про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання чи його відбування (застосування амністії, звільнення умовно-достроково, тощо) судом не встановлено. До списків осіб вивезених з установ розташованих на території так званої ДНР ОСОБА_3 не входить. Суд також зазначає, що довідка Торезької ВК-28 м. Торез Донецької області про звільнення ОСОБА_3 повністю узгоджується із доказами отриманими судом з компетентних органів виконання покарань ДПС України, не містить внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності з іншими доказами дає можливість суду дійти висновку, що засуджений ОСОБА_3 відбув покарання призначене йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_3 відбув покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року у повному обсязі, що дозволяє суду усунути сумніви щодо виконання вироку суду.
За таких обставин, приймаючи до уваги зібрані докази по справі, виникає необхідність усунути сумніви щодо законності підстав звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання призначеного йому за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про визнання законності підстав звільнення від відбування покарання задовольнити.
Усунути сумніви, які виникли при виконанні вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року, за яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України, та призначено покарання у виді шести років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, та визнати що ОСОБА_3 відбув основне покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2011 року у виді шести років позбавлення волі у період з 12 січня 2011 року по 07 жовтня 2016 року - повністю.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом семи днів з моменту її проголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання, крім випадків встановлених КПК України.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений о 15 год. 00 хв. 18 листопада 2016 року.
Головуючий суддя: ОСОБА_1