УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2015 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2015 року без змін,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Синівка Липоводолинського району Сумської області, яка мешкає на АДРЕСА_1 , таку, що не має судимості,

засуджено
за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

за ч. 1 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

За сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим їй остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Цим же вироком засуджено і ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судові рішення стосовно яких у касаційному порядку не оспорюються.

Вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , судові рішення стосовно яких у касаційному порядку не оспорюється, 09 липня 2013 року приблизно о 02.00 год., перебуваючи на вул. Одеській у м. Первомайську Миколаївської області, діючи за попередньою змовою з метою незаконного заволодіння транспортним засобом машиною водія-таксиста ОСОБА_10 , за встановлених судом та детально викладених у вироку обставин, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, напали на останнього, застосували електрошокер та стали наносити йому удари кулаками по обличчю і тілу. Через те, що ОСОБА_10 чинив активний опір, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи за згодою з ОСОБА_6 , витягли потерпілого з салону автомобіля, повалили на землю та продовжили його побиття руками і ногами у різні частини тіла. Надалі для усунення перешкод з боку ОСОБА_10 щодо використання ними його ж автомобіля, вони заздалегідь заготовленою липкою стрічкою зв`язали його та кинули до багажника цього транспортного засобу, незаконно позбавивши у такий спосіб волі, а також змусили вказати місце знаходження у салоні автомобіля належних тому грошових коштів, якими невдовзі відкрито й заволоділи (157 грн).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, вони цього ж дня о 04.00 год., намагаючись перешкодити потерпілому звернутися за допомогою в правоохоронні органи, перебуваючи на автошляху «Добровеличківка Піщаний Брід», неподалік від смт Добровеличківки Кіровоградської області (на відстані 20 м. від дороги), у лісосмузі прив`язали останнього до дерева одним ременем за руки, завівши їх назад, а другим за шию, залишивши його у небезпечному для життя стані на невизначений термін, і на його машині з місця скоєння злочину зникли.

Внаслідок застосованого насильства ОСОБА_10 отримав легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник засудженої адвокат ОСОБА_7 просить ухвалені стосовно ОСОБА_6 судові рішення скасувати і провадження закрити за відсутністю в її діях складу злочину. Посилаючись на показання інших засуджених у суді щодо її участі у злочинах, а також на відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_6 , вважає, що її засудження за ці злочині ґрунтується лише на припущеннях, а показання потерпілого про її роль у цих злочинах голослівними. Стверджує, що апеляційний суд на ці порушення уваги не звернув і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора щодо безпідставності доводів касаційної скарги захисника засудженої ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та доводи цієї скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд дослідив ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а зібрані докази, зокрема: показання інших засуджених, які свою вину за викладених у вироку обставин у вчиненні стосовно потерпілого ОСОБА_10 злочинах визнали повністю; показання потерпілого ОСОБА_10 про обставини вчинених стосовно нього злочинів і ролі кожного засудженого у них; показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; дані протоколу огляду місця події, де було виявлено прив`язаного до дерева потерпілого; дані протоколу огляду місця події, де було затримано та оглянуто автомобіль потерпілого (всередині виявлено знаряддя злочину електрошокер, клейку стрічку і документи на ім`я ОСОБА_8 ); висновки судово-медичної експертизи щодо характеру, локалізації, механізму утворення та ступеню тяжкості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень; висновки дактилоскопічної і криміналістичної експертиз суд об`єктивно оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, навівши мотиви прийнятого рішення, перевірив і визнав такими, що не відповідають дійсним обставинам провадження, твердження захисника засудженої ОСОБА_6 про відсутність попередньої змови на вчинення цих злочинів між усіма засудженими, її непричетність до них і обґрунтовано не поставив під сумнів показання потерпілого щодо ролі ОСОБА_6 у вчиненому на нього нападі.

При перевірці кримінального провадження касаційним судом не виявлено даних, які могли б свідчити про проявлену судом необ`єктивність при його розгляді, чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону при збиранні й оцінці доказів у ньому.

Відповідно до встановлених фактичних обставин суд правильно застосував кримінальний закон і кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 135 КК України.

Апеляційний суд перевірив зазначене кримінальне провадження, в тому числі і за апеляційною скаргою цього ж захисника, доводи якої аналогічні викладеним у касаційній скарзі, та постановив ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

При цьому слід зазначити, що суд касаційної інстанції в межах своїх повноважень виходить із тих фактичних обставин, що встановлені судами першої й апеляційної інстанцій, як це передбачено ст. 438 КПК України.

Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до ст. 65 КК України, є достатнім і необхідним для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3