Дата документу Справа № 312/16/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

у кримінальному провадженні №0000717

щодо ОСОБА_1

10 березня 2016 року місто Запоріжжя

№пр. 11-кп/778/409/16

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 доповідача і головуючого, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 - представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_1 , адвоката ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 представника потерпілого ОСОБА_10 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду вироку Великобілозерського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_11 , справа №312/16/15-к, провадження №1-кп/312/3/2015).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Запорізькій області, Кам`янсько-Дніпровському районі, селі Дніпровка, зареєстрованого і проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем на Запорізькій ТЕС, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку відбування покарання засудженому постановлено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Постановлено строк додаткового покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Постановлено про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 :

матеріальної шкоди у розмірі 47339 грн. 67 коп.:

моральної шкоди у розмірі 100000 грн.;

на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн.

Постановлено про стягнення зі ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 2358 грн. 72 коп.

Питання про речові докази вирішені вироком відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 29 червня 2014 року близько 130 год. ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем «ЗАЗ-1102» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) зі швидкістю 50-60 км/год. на проїзній частині поблизу будинку №31 вулиці Радянській в селі Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області з боку села Гюнівка в напрямку вулиці Гоголя порушив п.п.2.9(а),10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N1306 відповідно до яких:

- водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Змінивши напрямок руху при повороті ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу ОСОБА_1 зіткнувся з мопедом «Alpha-Lux» під керуванням водія ОСОБА_8 зі швидкістю 40 км/год.

Порушенням правил безпеки руху ОСОБА_1 спричинив водієві ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити застосувати ст.75 КК України та призначити покарання з іспитовим строком. В обґрунтування вимог посилається на визнання вини, сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченого просить скасувати вирок і, за змістом скарги, закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину. Стверджує про:

посилання у вироку на недопустимі докази (схеми місця дорожньо-транспортної пригоди складені слідчим ОСОБА_12 , протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.06.2014 р., висновки експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_13 , висновок лікаря №61 КЗ «Великобілозерської центральної районної лікарні» від 29.06.2014 року, згідно з яким обвинувачений перебував під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння.)

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити, врахувати стан здоров`я потерпілого та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 190 000 грн.,матеріальної шкоди 32 339грн.67 коп.

При здійсненні апеляційного розгляду:

обвинувачений підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити;

обвинувачений відмовився від захисника ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_9 не відкликав апеляційну скаргу, тому апеляційний суд переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги адвоката.

представник потерпілого-адвокат ОСОБА_7 уточнила апеляційну скаргу і просила стягнути 190000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Звертає увагу, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_8 втратив ногу та став інвалідом 1 групи, потребує ще додаткової операції для протезування;

прокурор знайшла вирок законним і обґрунтованим і тому просила залишити його в силі.

За наслідками здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції, суд залишає без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 , а вирок суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Винність засудженого у вчинені інкримінованих йому злочинних дій підтверджена доказами, які є в матеріалах справи, і його діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку.

Доводи адвоката ОСОБА_9 про недопустимість доказів, зазначених в апеляційній скарзі, спростовуються даними цих доказів згідно яким вони отримані у встановленому процесуальним законом порядку, які судом першої інстанції належним чином перевірені і правильно покладені в основу обвинувального вироку.

Такі висновки суду першої інстанції підтверджуються й показаннями самого обвинуваченого в суді апеляційної інстанції згідно яким він:

напередодні дорожньо-транспортної пригоди вживав алкогольні напої в незначній мірі;

при здійсненні повороту ліворуч не пропустив зустрічний транспортний засіб мопед під керуванням потерпілого, в наслідок чого сталися тілесні ушкодження, зазначені у вироку і висновках судово-медичних експертиз.

За таких обставин вимоги адвоката ОСОБА_9 про закриття провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину є безпідставними.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_1 про надто суворе та несправедливе покарання призначене йому судом першої інстанції, апеляційний суд вважає необгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень пунктів 2,3 ч.1 ст.65 КК України та пунктів 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7

при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_1 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України, віднесене до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав часткове відшкодування шкоди .

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, по місцю проживання характеризується позитивно та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_1 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з урахуванням такої обставини, як вчинення злочину у стані сп`яніння.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і вважає, що підстав для призначення йому більш м`якого покарання не вбачається.

Щодо вимог викладених в апеляційній скарзі представником потерпілого-адвокатом ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 190 000 гривень, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають, так як стягуючи з ОСОБА_1 на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень, суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахування майнового стану обвинуваченого та його сім`ї, яка проживає у гуртожитку.
На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 426 КПК України апеляційний суд постановив:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 , адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Великобілозерського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4