Справа № 0917/1-74/2011
Провадження № 11/779/18/2016
Категорія ч.3 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією ОСОБА_6 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року про зняття заборони щодо земельних ділянок,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були визнані винними у вчиненні злочину , передбаченого ч.3 ст.190 КК України, оскільки заволоділи чужим майном шляхом обману та зловживання довірою у великих розмірах у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 також визнаний винним у вчинені злочину , передбаченого ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України , оскільки повторно , за попередньою змовою групою осіб, підробив офіційні документи, які видаються та посвідчуються приватним нотаріусом.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_10 про зняття заборони щодо земельних ділянок, які були визнані речовими доказами по вищевказаній справі.

Ухвалою суду було скасовано арешт земельних ділянок 0,25 га та 0,8081 га, накладений постановою від 13.04.2011року слідчого СВ СУ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_11 про визнання їх речовими доказами по справі та заборону вчинення певних дій щодо них.

21 березня 2016 року потерпілий ОСОБА_6 подав апеляцію на вищевказану ухвалу суду, в якій вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали, у зв`язку з чим просить її скасувати. Вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки при винесенні вироку Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2012 року, були допущені істотні порушення, внаслідок чого він може бути скасований.

Зокрема, посилається на те, що вищевказаним вироком були порушені права ОСОБА_12 , яка безпідставно не була залучена до участі у справі в якості потерпілої та позбавлена права користування земельною ділянкою у розмірі 0,8088 га.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку прокурора, яка вважала, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і повинна бути залишена без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 не може бути розглянута по суті і апеляційне провадження по ній підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції розглянув клопотання потерпілого ОСОБА_10 про зняття заборони щодо земельних ділянок в порядку вимог ст.330 КПК України, відповідно до якої суд вирішує питання про речові докази, керуючись правилами, викладеними в ст.81 КПК України.

Відповідно до вимог п.9.ч.1.ст.348 КПК України потерпілий може подавати апеляційну скаргу тільки - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_6 вбачається, що вона подана в інтересах ОСОБА_12 , яка не долучена до участі у справі в якості потерпілої. Доводи апелянта щодо незаконності ухвали суду першої інстанції полягають в тому, що вирок суду по справі може бути скасований в майбутньому в зв`язку з чим існує необхідність в збереженні речових доказів.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , посилаючись на п.3 ч.2 ст.347 КПК України вважає, що вищевказана ухвала суду про вирішення питання про долю речових доказів може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.347 КПК України апеляція може бути подана на інші постанови місцевих судів у випадках передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Однак, вищевказаним кодексом не передбачена можливість оскарження ухвали суду про вирішення питання про долю речових доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.359 КПК України апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляції до свого розгляду, якщо апеляція подана особою, яка не має на це права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу суду про вирішення питання про долю речових доказів, не могла бути прийнята до апеляційного розгляду, в зв`язку з чим необхідно закрити апеляційне провадження по апеляції потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року про зняття заборони щодо земельних ділянок.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2ст.81КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства, а відповідно до ст.330 КПК України , якщо виникне спір про право власності на речі, він підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, під час якого, з метою забезпечення позову, може бути вирішено і питання про накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Зокрема, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_6 вбачається, що на розгляді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває справа №354/173/15-к за позовом ОСОБА_12 про витребування з чужого незаконного володіння спірної земельної ділянки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.347,348, 359,362-366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Закрити апеляційне провадження по апеляцією потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року про зняття заборони щодо земельних ділянок.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_13