Справа № 522/3997/16
Провадження № 1-кп/522/633/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року м. Одеса,
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
За участі прокурора - ОСОБА_3 ,
Обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
Захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000084 від 29 лютого 2016 року, із угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Весела Долина, Тарутинського району, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, командира окремого стрілецького взводу № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив незаконне поводження із бойовими припасами, а саме: носіння та передачу бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.
Так, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 старший лейтенант ОСОБА_4 , 16 липня 2015 року перебуваючи у м. Одесі, діючи умисно та протиправно, на прохання осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження на автомобілі Тойота "Корола" перевіз бойові припаси, а саме: ручного протитанкового гранатомету «РПГ-26» у кількості 3 шт., ручного протитанкового гранатомету «РПГ-22», осколочні боєприпаси (постріли ВОГ-25) 3 шт., реактивні сигнальні патрони у кількості 6 шт., набої калібру 7,62 мм. в металевих ящиках у загальній кількості 5 937 шт., набої калібру 9 мм. у кількості 9 шт., набої калібру 5,45 мм. у кількості 3 шт. та корпусу з запалом ручної осколкової гранати Ф-1, без передбаченого законом дозволу в кв. АДРЕСА_3 , де залишили на зберігання. А 21 липня 2015 року ОСОБА_4 завантажив до автомобілю ВАЗ 2101, д.з. НОМЕР_3 , вказані бойові припаси, після чого був затриманий співробітниками СБУ в Одеській області
Під час досудового розслідування 29.02.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та передача бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, та вчинив (зобов`язується вчинити) дії, з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення..
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочин вперше, за місцем служби та проживання характеризується виключно позитивно, наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, викриття злочинної діяльності інших співучасників вчиненого злочину сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст.ст. 60, 69 КК України при призначенні покарання, та призначити покарання необхідно нижче найнижчої межі зазначеної в санкції ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 місяців арешту з утриманням на гауптвахті.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання.
Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді штрафу. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.
Захисник просив затвердити угоду, та підтвердив добровільність її укладення.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він вчинив носіння та передачу бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Внаслідок вчинення злочину шкоду завдано суспільним інтересам. Потерпілого в названому кримінальному провадженні немає.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374-375, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.02.2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 4 (чотири) місяці.
Строк відбування покарання рахувати з моменту його фактичного поміщення до місця відбування покарання - на гауптвахту.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
28.03.2016