АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 серпня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 , заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_9 на вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 р. в кримінальному провадженні №0000039 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шепіт Путильського району Чернівецької області, проживаючого АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з середньою освітою, в порядку ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.
До набрання вироку законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишено у виді домашнього арешту.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1495 грн. 32 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.
Згідно вироку суду, 22.02.2015 р. приблизно о 07.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Українській в с. Селятин Путильського району Чернівецької області в напрямку с. Руська зі швидкістю більше 110 км/год.
Наближаючись до заокруглення вказаної вулиці, ОСОБА_6 після натискання на педаль гальм, неправильно застосувавши прийоми керування, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо на узбіччя, в результаті чого втратив контроль над рухом транспортного засобу і допустив з`їзд з автодороги в русло р. Ропочів з подальшим перекиданням автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого зламу склепіння та основи черепу з розвитком субарахноїдального крововиливу, що спричинили смерть останнього.
Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 скоїв в результаті грубого порушення та невиконання вимог п.п. 12.1, 12.4, 31.4.1 «а» Правил дорожнього руху України.
На цей вирок потерпіла ОСОБА_8 та заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просили вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 реальну міру покарання у виді позбавлення волі.
При цьому потерпіла в своїй апеляційній скарзі посилалась на те, що у вироку суд зазначив ряд обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , в тому числі і щире каяття обвинуваченого, однак ОСОБА_6 після скоєного ДТП жодного разу не вибачився перед нею. Також вказувала, що судом не вірно враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, і знову вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння через кілька днів після погашення судимості. Апелянт зазначала, що призначене ОСОБА_6 покарання є несправедливим і не співрозмірним з її втратою та її моральними стражданнями, а тому вважає, що ОСОБА_6 повинно бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі посилався на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий необережний злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, свідомо сів за кермо, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, яка спричинила смерть особи. Апелянт вказував також, що судом вірно встановлені дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, однак, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, негативних наслідків та обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 необхідно було призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а не ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_8 , прокурора, які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг потерпілої та прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційних вимог та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги потерпілої необхідно задовольнити в провному обсязі, а скаргу прокурора задовольнити частково.
Апеляційним судом встановлено, що 22.02.2016 р. приблизно о 07.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.12.4 «Правил дорожнього руху України», рухався по вул. Українській в с. Селятин Путильського району Чернівецької області в напрямку с. Руська, зі швидкістю більше 110 км/год.
Наближаючись до заокруглення зазначеної вулиці, ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п. 12.1, 31.4.1(а) «Правил дорожнього руху України», після натискання педалі гальм, неправильно застосував прийоми керування та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо на узбіччя, в результаті чого втратив контроль над рухом транспортного засобу та допустив з`їзд з автодороги в русло р. Ропочів з подальшим перекиданням автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого зламу склепіння та основи черепу з розвитком субарахноїдального крововиливу, що спричинили смерть останнього.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, що наведені у вироку суду, встановлена дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Оскільки апелянтами не оспорюється винуватість обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій та обсяг обвинувачення, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорено. При цьому колегією суддів в результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що дорожньо-траснпрортна пригода мала місце 22.02.2016 року, а не 22.02.2015 року, як зазначено у вироку суду та інших процесуальних документах. Оскільки вказана у вироку суду першої інстанції дата вчинення злочину зазначена невірно внаслідок описки, колегія суддів вважає необхідним вказати у вироку апеляційної інстанції правильну дату вчинення злочину, а саме 22.02.2016 року. Ця зміна дати вчинення кримінального правопорушення не порушує права учасників кримінального провадження та не погіршує їх становища.
Що стосується призначеного покарання обвинуваченому та звільнення останнього від його відбування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст. 65, 75 КК України, не врахував в повній мірі всіх обставин справи та даних про особу винного і безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину і судом звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та невдовзі після закінчення іспитового строку вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до негативних наслідків та смерті молодої людини.
За таких обставин звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням буде суперечити цілям його призначення та принципу невідворотності понесення покарання за вчинений злочин. Колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства є неможливим і підстав для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, немає.
А тому оскаржуваний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 та звільнення останнього від його відбування з випробуванням необхідно скасувати та постановити новий вирок.
При призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому колегія судів вважає вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілій суд визнає обставинами, що пом`якшують йому покарання.
Також колегія суддів враховує те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, є особою, яка в порядку ст. 89 КК України не судима, його молодий вік та вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. Підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі, а скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2016 року в кримінальному провадженні № №0000039 щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання та звільнення від його відбування скасувати і постановити новий вирок, вказавши правильну дату вчинення злочину 22 лютого 2016року.
Призначити ОСОБА_6 за ст.286 ч.2 КК України покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 9 серпня 2016 року.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3