Провадження № 11-сс/783/201/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:
Головуючої: судді ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.03.2016р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Червоноград, українцю, громадянину України, із вищою освітою, раніше не судимому, одруженому, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючому приватним підприємцем, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_7

встановила:

Старший слідчий СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_10 , розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 17.06.2013р., звернувся до Галицького районного суду м. Львова із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 2 000 000 грн.
Як зазначено у клопотанні слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , з метою особистого збагачення та заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах, які належали територіальній громаді м. Львова, діючи умисно з корисливих мотивів, у 2007р. вступив у злочинну змову з позаштатним радником міського голови м. Львова ОСОБА_11 з питань транспорту, учасником та одночасно директором ТзОВ «Сармат» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , директором ТзОВ «Автоконцепт» ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (останній у подальшому змінив анкетні дані на ОСОБА_17 ), ОСОБА_18 і ОСОБА_19 .
Внаслідок спільних злочинних дій директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_12 , директора ТзОВ «Сармат» ОСОБА_13 , директора ТзОВ «Автоконцепт» ОСОБА_15 , фізичних осіб підприємців ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 (останній у подальшому змінив анкетні дані на ОСОБА_17 ), ОСОБА_18 , ЛКП «Львівелектротранс» завдано майнову шкоду у розмірі 2 249 038 грн., які вказані особи привласнили. Вказана сума більш ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та являється особливо великими розмірами.
Тобто, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, шляхом надання можливості ОСОБА_12 та іншим використання його повноважень, як суб`єкта підприємницької діяльності при укладанні фіктивних договорів купівлі продажу трамвайного вагона, з метою штучного завищення його вартості та заволодіння грошовими коштами ЛКП «Львівелектротранс», вчинив пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
24 березня 2016р. ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.03.2016р. клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_8 , задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 413 400 грн., внесення якої є підставою для звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти.
Строк дії ухвали становить 60 днів, тобто до 27 травня 2016р. включно.
Не погоджуючись із даною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 год. до 8 год.. В обґрунтування покликається на те, що ухвала слідчого судді про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 413 400 грн. є незаконною, не відповідає вимогам КПК України, постановлена без вивчення слідчим суддею матеріалів кримінального провадження, порушує права ОСОБА_7 . Вважає, що слідчий суддя прийшов до неправильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, які наведено в оскаржуваній ухвалі, не відповідають дійсності, не підтверджуються ні поясненнями прокурора, ні матеріалами справи. Прокурором не наведено жодної достатньої підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не зазначено підстав чому до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, з огляду на те, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 у повній мірі виконував свої процесуальні обов`язки. Визначений ОСОБА_7 , який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружину, яка не працює, та батьків похилого віку, розмір застави є непомірним для нього, і це призводить до неможливості виконати заставу взагалі.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які просили задоволити апеляційну скаргу та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 у підтримку апеляційних вимог його захисників, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, перевіривши матеріали справи, матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, мотивовано наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, розміром майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , та неможливості обрання йому м`якшого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, і є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів, вважає, що застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено достатніх мотивів того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється і можлива наявність зазначених в клопотанні старшого слідчого ОСОБА_10 ризиків, не можуть бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчим суддею, в порушення вимог ст. 178 КПК України, недостатньо взято до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , його сімейний стан, наявність постійного місця проживання, його процесуальну поведінку під час досудового розслідування.
Колегією суддів встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є підприємцем, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_20 , 2005р. народження, ОСОБА_21 , 2002 р. народження, ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружину ОСОБА_23 та батьків пенсійного віку, протягом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не порушував своїх процесуальних обов`язків, не ухилявся від органу досудового розслідування.
Отже, висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованим.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.03.2016р. про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений в клопотанні слідчого, а саме у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ч. 2 ст. 376, 181, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволити.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.03.2016р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 скасувати.
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_10 , затверджене прокурором ОСОБА_8 , про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні щоденно у період з 22 год. 00 хв. до 8 год. 00 хв. залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 .
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом встановити у межах двох місяців до 27 травня 2016 року включно.
Ухвалу для виконання передати органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_10 .
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4