Ухвала
іменем україни

24 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000247, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 286 КК України,
за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 , на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього певних обов`язків передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, а саме в частині призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням статті 75 КК України, вважаючи його м`яким. Представник потерпілої вважає, що висновки суду апеляційної інстанції не в повній мірі відповідають встановленим та доведеним доказам у справі обставинами. На його думку, судом не враховано, що засуджений ОСОБА_6 спочатку повністю свою вину заперечував перекладаючи вину на іншу особу. Зазначає, що засуджений вибачився лише в останньому слові та визнав свою вину. Заперечує факт відшкодування винним завданої шкоди. На його думку вбачається наявність обтяжуючих обставин визначених п. п. 5 та 6 ч. 1 ст. 67 КК України.
Засудженим ОСОБА_6 на зазначену касаційну скаргу подано письмові заперечення в яких він просить касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Згідно з вироком суду, 26 квітня 2015 року приблизно о 18 год. 05 хв. ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «Хонда-Аккорд», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухався із швидкістю близько 80 км/год по вул. Передовій, з боку вул. Гуртової,

в напрямку вул. Дмитренка в м. Дніпропетровську.

Під час руху ОСОБА_6 , порушуючи п.12.1 Правил дорожнього рухуУкраїни, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав швидкість свого автомобіля, при якому він міг контролювати рух напрямку його автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого, не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на полосу для зустрічного руху, де в районі будинку № 559 по вул. Передовій, скоїв наїзд на велосипед «Прайд», під керуванням неповнолітньої ОСОБА_8 , яка рухалась у зустрічному напрямку. Продовжуючи свій рух, скоїв наїзд на огорожу будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_8 , яка керувала велосипедом «Прайд», згідно висновків судово-медичної експертизи № 2306е від 20 травня 2015, №139е

від 15 січня 2016 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рубців обличчя, які є наслідками загоєння забійних ран. Також у потерпілої клінічно встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна обличчя, які в своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Крім вказаного, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_8 , заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_6 керуючи вищевказаним транспортним засобом порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5 , котрий не підтримав касаційну скаргу та просив її залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи представника потерпілої про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та даним про його особу, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, апеляційний суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. Зокрема, судом враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким та характеризується необережною формою вини. Також апеляційний суд врахував, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності та частково відшкодував задану злочином шкоду та прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, не позбавляти волі засудженого та застосувати до ОСОБА_10 ст. 75 КК України. Крім того, суд визнав обґрунтованим застосування до засудженого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, апеляційний суд прийняв обґрунтоване рішення про можливість виправлення ОСОБА_10 без реального відбування ним основного покарання, встановивши іспитовий строк, передбачений ч. 4 ст. 75 КК України.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2