Справа № 716/1598/14-к
Провадження №1-кп/726/2/16
О К Р Е М А Д У М К А
судді Садгірського районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 стосовно вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заставна Заставнівського району Чернівецької області, проживаючого АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч.2,3,4 ст.296 КК України та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Заставна Заставнівського району Чернівецької області, проживаючого АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 187, ч. 2, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3,4 ст.296 КК України.
Вироком від 11 квітня 2016 року Садгірський районний суд м.Чернівці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187, ч. 2, ч. 3 ст. 146 КК України визнано невинними та виправдано. Крім цього при призначення покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 застосована ст. 69 КК України, позови потерпілих залишено без розгляду.
На підставі статті 375 КПК висловлюю окрему думку по даному кримінальному провадженню.
Вважаю, що вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.04.2016 є таким, що не ґрунтується на Законі у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.
Так, згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами покарання " передбачено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Всупереч цим вимогам, при призначенні покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 колегія належним чином не взяла до уваги ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень - злочини скоєні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належать до категорії злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, не врахувала наявність обтяжуючої обставини вчинення кримінальних правопорушень повторно, думку всіх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , які просили покарати обвинувачених згідно закону, не врахувала позицію прокурора, який в дебатах просив призначити обвинуваченим по 8 років позбавлення волі, колегією не враховано, що обвинувачені не визнали жодного позову потерпілого і відповідно не відшкодували матеріальні та моральні збитки потерпілим, у скоєному не покаялися, вибачення у потерпілих не попросили, колегією не враховано резонансність данної справи, те, що вказана організована група тримала в страху все місто, вчинюючи вимагання з погрозою насильства над потерпілими, обмеження прав, з погрозою вбивства, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиняючи хуліганство, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням вогнепальної зброї та іншого предмета заздалегідь приготовленого для нанесення тілесного ушкодження. Крім цього колегією не враховано, що і на час розгляду справи в суді потерпілим погрожували невідомі особи розправою в разі надання ними правдивих показів в суді відносно обвинувачених, про що неодноразово заявлялося потерпілими в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст. 69 КК суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Вважаю, що колегією суддів незаконно і безпідставно, з незрозумілих причин призначено обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання нижче нижчої межі. Так за ст. 189 ч.4 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено тільки одну пом`якшуючу обставину покарання ОСОБА_4 вчинення одного епізоду хуліганства 09.05.2011 року в неповнолітньому віці, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 вчинення епізодів кримінальних правопорушень до 30.03.2014 року, будучи неповнолітнім.
Із наданих в судовому засіданні пояснень обвинувачених, не вбачається щирого каяття останніх у скоєних кримінальних правопорушеннях, часткове визнання вини ОСОБА_2 та невизнання вини ОСОБА_17 можна розцінювати як обраний ними спосіб захисту. З аналізу досліджених доказів можна зробити висновок, що обвинуваченими давалися непослідовні та суперечливі показання, які у своїй сукупності та сукупності з іншими доказами підтверджують їх винуватість.
Також вважаю, що колегія безпідставно залишила позови потерпілих без розгляду. Відповідно до постанови Постанови Пленуму ВС України від 02.07.2004 N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» Пленум чітко визначив, що цивільний позов може бути залишений судом без розгляду лише в двох випадках: якщо не з`явився в судове засідання цивільний позивач або його представник, а також коли підсудного виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.
Вирішуючи долю цивільних позовів, заявлених потерпілими про стягнення з обвинувачених в рахунок відшкодування завданої їм кримінальними правопорушеннями матеріальної та моральної шкоди, відшкодування витрат на правову допомогу, вважаю, що колегія суддів не враховувала характер та обставини вчинених обвинуваченими злочинів, розмір матеріальних збитків, завданих потерпілим, глибину фізичних і моральних страждань потерпілих, вимушених змін в житті потерпілих у зв`язку із вчиненням щодо них кримінальних правопорушень, неправомірно залишила позови потерпілих без розгляду.
Виходячи з обсягу пред`явленого та доведеного обвинувачення, засад розумності, виваженості та справедливості, вважаю, що цивільні позови, підтриманні потерпілими в судовому засіданні, в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню та частково в частині відшкодування витрат на правову допомогу в межах доведених витрат.
Не погоджуюсь з думкою більшості колегії суддів, щодо недоведеності вини обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за ст. 187 ч.2 КК України, тобто в нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, виходячи з наступного.
Допитавши обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважаю, що вина обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187, ч. 2, ч. 3 ст. 146 КК України повністю доведена зібраними по справі доказами.
Вважаю, що в судовому засіданні прокурором доведено наступне.
26.03.2014, біля 20:00 год., члени організованої групи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , знаходячись по вул. Незалежності, 111-Б в м. Заставна, Чернівецької області, неподалік магазину «Крокус», зустрівши підприємця ОСОБА_16 , не полишаючи своїх злочинних намірів, в черговий раз пред`явили вимогу про передачу на користь організованої групи коштів в сумі 8 000 грн. щомісячно та повідомивши, що в нього утворився перед членами групи борг в сумі 1500 доларів США, які ОСОБА_16 повинен їм надати негайно.
ОСОБА_16 , вислухавши від членів групи незаконні пред`явленні йому вимоги про передачі їм коштів, в черговий раз висловив відмову в передачі їм коштів. Члени організованої групи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідно до відведених їм ролей, демонструючи свою фізичну перевагу та кримінальний авторитет, застосовуючи до ОСОБА_16 насильство, всупереч волі потерпілого, відтягнули його за руки до центрального кладовища м. Заставни Чернівецької області, де ОСОБА_2 наніс удар кулаком по обличчю потерпілого.
ОСОБА_16 не погоджуючись виконувати незаконні вимоги учасників організованої групи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , намагаючись зателефонувати до міліції та повідомити про неправомірні дії останніх, вийняв з кишені куртки мобільний телефон марки «Apple iPhone 4», однак в супереч своєї волі не здійснив вказаних дій, оскільки ОСОБА_5 вибив телефон з рук, а ОСОБА_2 забрав його та повідомив ОСОБА_16 про вилучення вказаного мобільного телефону, як передоплату в рахунок суми пред`явленої вимоги. На вимоги ОСОБА_16 , щодо повернення мобільного телефону ОСОБА_2 в черговий раз наніс потерпілому удар в обличчя, від якого той втратив свідомість та впав на землю, однак ОСОБА_2 , свої дії не припинив та продовжив наносити удари ногами по різним частинам тулуба потерпілого ОСОБА_16 , при цьому, ОСОБА_3 діючи відповідно до своєї ролі, знаходячи поруч не допускав сторонніх осіб для припинення своїх протиправних дій.

В наслідок злочинних дій член організованої групи ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді синців: в лівій скроневій ділянці; в середній третині лівого плеча по зовнішній поверхні; в верхній третині лівої гомілки по передній поверхні; рану на слизовій оболонці верхньої губи; скалковий перелом кісток спинки носу та бокових стінок, які згідно висновку експерта №1070д від 04.09.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 , по даному епізоду інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст. 187 КК України вину не визнав. Від надання показів відмовився, з посиланням на ст..63 Конституції України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , по даному епізоду інкримінованого йому кримінального правопорушення вину не визнав.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вини за ч. 2 ст. 187 КК України по епізоду відносно потерпілого ОСОБА_16 , винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного правопорушення стверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 про те, що 26.03.14 біля 20.00 год в м. Заставна біля «Піцерії» в ході суперечки його побили ОСОБА_2 та ОСОБА_18 та забрали моб тел. з сім картою вартістю 3500 грн. Застосували насильство у виді ударів руками по обличчю т.6 а. с. 2-3

- висновком експерта № 360екс від 27.03.2014 , згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: - синці в лівій скроневій ділянці; в середній третині лівого плеча по зовнішній поверхні; в верхній третині лівої гомілки по передній поверхні; - рана на слизовій оболонці верхньої губи;- скалковий перелом кісток спинки носу та бокових стінок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. т.6 а. с. 10
- висновоком додаткової експертизи № 1070д від 04.09.2014 , згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: - синці в лівій скроневій ділянці; в середній третині лівого плеча по зовнішній поверхні; в верхній третині лівої гомілки по передній поверхні; - рана на слизовій оболонці верхньої губи;- скалковий перелом кісток спинки носу та бокових стінок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. т.6 а. с.43-44
- довідкою Заставнівської ЦРЛ, згідно якої ОСОБА_16 з 28.03 по 08.04.14 знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні.
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, згідно якого потерпілий ОСОБА_19 на місці показав де, яким чином обвинувачені 7.03.14 із застосуванням до нього насильства вимагали кошти, а також 26.03.2014 вимагали кошти, заволоділи моб. телефоном, та спричинили тілесні ушкодження т.6 а. с.22-39

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 показав, що 07.03.2014 року, біля 23:00 год. він прийшов своїм ходом до магазину «Крокус» за продуктами. Неподалік літньої площадки він зустрів ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_21 » та обвинувачених ОСОБА_22 та ОСОБА_3 , які поводили себе агресивно. ОСОБА_23 йому сказав, що допоможе жити, погрожував йому та вихвалявся що він є хазяїном в місті, всі будуть йому платити і він буде керувати всіма. ОСОБА_24 в присутності обвинувачених ОСОБА_25 та ОСОБА_3 вказав йому, що він буде вносити щомісячно данину (грошові кошти). Він вказав, що не має грошей, щоб платити кожного місяця йому кошти. Далі ОСОБА_24 захватив його за одяг своїми руками та вказав, що він буде платити, а то пошкодує. Він вказав ОСОБА_26 , що йому знайомий його батько та що він все розкаже йому, після чого він роздратувався та взявши його за комірець одягу наклонив до себе і опустив головою до низу, тобто вийшло так, що голова залишилася у нього між ногами, в той момент обвинувачений ОСОБА_27 став заломлювати йому руки, а обвинувачений ОСОБА_28 стояв по заду і наносив йому удари ногою по сідниці. ОСОБА_24 постійно продовжував йому повторювати, що він буде йому платити гроші, висловлюючись в його бік агресивно та з погрозами в подальшому фізичною розправою. На той момент не йшло мови про кількість грошей, лише вимога про щомісячні внески. Дана подія відбувалася в присутності багато сторонніх осіб, однак ОСОБА_24 продовжував і продовжував його утримувати за комірець обличчям до землі та примовляти, що він буде платити. Він в свою чергу нічого йому не говорив, так як бачив що вони були у нетверезому стані, збудженні, агресивні. Далі він побачив, що з правого боку від нього йде потерпілий ОСОБА_29 та він почув крик «Зупінітся», після чого ОСОБА_24 відразу його відпустив, однак обвинувачений ОСОБА_27 продовжував утримувати, та направився в бік ОСОБА_30 .. Через декілька секунд його всі відпустили та побігли бити потерпілого ОСОБА_30 . Він в той момент зміг втекти з місця події, через присутніх осіб, які за цим всім спостерігали, через літній майданчик магазину «Крокус» направився вниз по вулиці Незалежності.

Наступного дня, він почув від мешканців міста Заставна, що ОСОБА_24 та обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_27 дуже сильно побили потерпілих ОСОБА_31 та ОСОБА_7 , які намагалися припинити дії нападників. Він неодноразово чув від мешканців м. Заставна, що ОСОБА_24 та обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_27 вимагають від підприємців міста щомісячні грошові внески.

Приблизно 20.03.2014 року, біля 12:00-15:00 год. дня до нього на мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який призначив «зустріч з приводу оплати». Він представився ОСОБА_32 , і наголосив на тому, що він буде платити. Він відразу ж зрозумів, що ОСОБА_24 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 хочуть від нього отримувати щомісячні грошові внески на свою користь із-за того, що він керує службою таксі в м. Заставна.

Далі 26.03.2014 року біля 20:00 год. він спільно із своїм рідним братом ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 прийшли на літню площадку магазину «Крокус», де він направився замовити піцу, а всі останні залишилися на місці. Коли він йшов до приміщення, піцерії побачив, як до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_2 взяв його за рукав куртки та потягнувши в бік кладовища, вказав, що їм потрібно поговорити. В той момент він побачив біля себе ОСОБА_3 , які продовжували його тягнути. Він запитав у хлопців, про що вони хочуть з ним говорити, на що останні повідомили, що він буде платити гроші, після чого він запитав у обвинуваченого ОСОБА_25 , за що він має платити, на що він йому вказав, що він буде платити 8 000 грн. кожного місяця за діяльність служби таксі в місті Заставна. Вимагали негайно заплатити. Він в свою чергу вказав, що це не його служба таксі, а його рідного брата, сіпнув руку, намагаючись вирватися з рук обвинуваченого ОСОБА_22 , однак не вийшло та в той момент ОСОБА_36 взяв його з іншої сторони за куртку в районі лівої кишені та утримував на місці. Повідомив, що у нього на цей час не має грошових коштів, а саме 8 000 грн., однак ОСОБА_37 вказав, що він повинен заплатити 1 500 доларів США. Коли він поцікавився за що, ОСОБА_37 вказав, що ці кошти він має повернути якомусь інваліду за свій борг. Я вказав ОСОБА_38 , що у нього немає таких боргів та він нічого не збирається платити, ні 8 000 грн., ні 1 500 доларів США. В той момент у кишені з права у курточці знаходилися два мобільні телефони марки «Самсунг-5610» із сім карткою МТС, яким він користується та «Айфон 4», без сім картки. Він в той момент намагаючись зателефонувати на «102», вийняв з кишені мобільний телефон, після чого ОСОБА_37 побачивши це, вирвав з рук вказаний мобільний телефон, він просив повернути телефон, на що ОСОБА_37 вказав, що це зарахується йому як завдаток. Тоді він став сіпатися та кричати по допомогу на рідного брата, який стояв з хлопцями на відстані. ОСОБА_27 став кричати, щоб він закрив рот та наніс один удар в область обличчя, а саме ніс, від чого він відчув різку пекучу біль в носі та з носу стала текти багато кількості крові. Від даного удару він впав колінами на землю, при цьому обвинувачені ОСОБА_27 та ОСОБА_28 продовжували його утримувати за одяг. Відразу через декілька хвилин до нього підбіг брат ОСОБА_39 та став просити обвинувачених ОСОБА_40 та ОСОБА_4 , щоб останні відпустили брата та залишили у спокою. Останні продовжували його утримувати в руках та лаятися нецензурною лайкою у їхній бік. Далі він бачив, як брат вийняв свій мобільний телефон, щоб зателефонувати в міліцію, але ОСОБА_36 наніс удар рукою по руці брата та мобільний телефон з рук вилетів. Коли брат став шукати мобільний телефон та нагнувшись до землі, ОСОБА_36 підбіг та наніс удар по телефону, який відлетів на велику відстань. ОСОБА_37 в той момент продовжував його утримувати рукою та вказав йому, що він буде все рівно їм платити, після чого наніс йому ще один удар рукою в голову, від якого він втратив свідомість. Коли він впав на землю ОСОБА_41 та ОСОБА_42 продовжували йому наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла. В свідомість він прийшов, коли знаходився в салоні автомобіля його брата, однак на той момент був увесь в крові, забруднений. Далі вони з братом поїхали до Заставнівського РВ УМВС України в Чернівецькій області, де він написав заяву та надав по даному факту пояснення. У зв`язку із поганим самопочуттям приблизно 29.03.2014 року він направився до Заставнівської ЦРЛ, де нього положили на стаціонарне лікування у хірургічному відділенні. В лікарні він продовжував лікування терміном 12 діб.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 показав, що 26.03.2014 року вранці він приїхав з м. Києва до м. Заставни Чернівецької області, де зустрівся із братом ОСОБА_16 . Відповідно під час зустрічі він подарував брату мобільний телефон марки «Айфон 4». Біля 20:00 год. він спільно із братом ОСОБА_16 та ОСОБА_34 під`їхали до торгового комплексу «Крокус», що по вул. Незалежності, 111-А. ОСОБА_16 направився замовляти піцу, він вийшов з автомобіля так як йому зателефонував мобільний телефон, а ОСОБА_43 залишався в салоні автомобіля. Приблизно через 5-10 хв. хтось став кричати, що б`ють ОСОБА_44 , він в свою чергу поглянув у бік кладовища, де побачив велике скупчення людей, які спостерігали за бійкою. Він побачив, що ОСОБА_45 стояв зігнутим та прикривав руками своє обличчя. Біля брата стояв ОСОБА_27 та наносив спортивно з різних положень удари по обличчю, а саме з низу, з боків та верхні удари. Він від побаченого відразу підбіг до ОСОБА_22 та взявши його за одяг в районі плеча та відтягнув його в бік. Також на той момент біля брата стояв ОСОБА_36 , який в свою чергу стояв у стійці та викрикував, що він їм винен гроші, тобто як він розумів, що його брат винен якісь кошти даним молодим особам. В подальшому він представився полковником комітету по боротьбі з корупцією та організованої злочинності. В його бік направився ОСОБА_36 та намагався нанести йому удар. Він протягнув руку та утримував його на відстані, якому промовив, що вразі він його ударить, йому буде тільки гірше. Звичайно на той момент він це промовив у грубішій формі. В той момент ОСОБА_37 продовжував тримати його брата за одяг та вказувати про повернення якихось коштів. ОСОБА_37 промовив в бік його брата, що йому все рівно, що він мент з Києва та якщо брат не верне 1500 доларів США то через три дні він буде повертати мільйон. Він розумів, що хлопці себе не контролюють та вийняв свій мобільний телефон та став набирати «102». В той момент ОСОБА_36 який постійно кричав та підбурював ОСОБА_22 до хуліганських дій, стояв біля нього. На його дзвінок відповів черговий оператора «102» УМВС України в Чернівецькій області, він попросив наряд міліції до нічного магазину м. Заставна. В той момент ОСОБА_28 наніс йому удар рукою по його руці таким чином, що телефон вилетів з руки та упав на асфальт. Далі ОСОБА_36 підбіг до телефону та наніс удар ногою по ньому від чого телефон відлетів на далеку відстань. Коли він став шукати частини до телефону то ОСОБА_36 став йти в інший бік. Зібравши свій телефон він побачив, що ОСОБА_37 також залишив брата, однак ОСОБА_45 знаходився на землі, на колінах в сидячому положенні на сідницях та корпусом тіла впирався об бетонний стовп, який там стояв. Руками тримався за обличчя, звідки йшло багато крові. Він відразу підбіг до брата та підвівши його, ще з кимось, відтягнули ОСОБА_46 до автомобіля. Після цього вони разом поїхали до Заставнівського РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірені в судовому засіданні є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують, що дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,- відносно потерпілого ОСОБА_16 , щодо заволодіння його мобільним телефоном марки «Apple iPhone 4» без сім картки, вартістю 200 доларів США, що еквівалентно 2115 гривень (згідно офіційного курсу НБУ 1057,5 грн. за 100 доларів США, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб та повністю відповідають показанням потерпілого та свідка по справі.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» при розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно.

Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого або його близьких родичів у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання.

Якщо погроза насильства або саме насильство були застосовані з метою заволодіння майном потерпілого в момент нападу, але у зв`язку з відсутністю у нього майна винна особа пред`явила вимогу передати його в майбутньому, такі дії належить кваліфікувати залежно від характеру погроз чи насильства як розбій чи як замах на грабіж та за відповідною частиною статті 189 КК (за наявності складу злочину).

Таким чином виправдання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ст. 187 КК України за недоведенністю вважаю помилковим.

Крім цього, вважаю, думку колегії суддів, що кваліфікація дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 та ч.3 ст.146 КК України, охоплюються ст.189 ч.4 КК України, та додатковоїкваліфікації не потребує помилковою.

Незаконним позбавлення волі є у всіх випадках, коли воно здійснюється не відповідно до Конституції, законів України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Жодна людина не може бути позбавлена волі інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом.
Позбавлення волі може полягати у триманні особи в місці, де вона взагалі не бажає або більше не бажає перебувати, або в поміщенні її в місце, яке вона не має змоги вільно залишити, хоча бажає цього. Відтак, обов`язковою ознакою складу злочину у його першій формі є місце. Ним можуть бути в тому числі і .. транспортний засіб...
Викрадення людини означає заволодіння нею і незаконне переміщення її з одного певного місця, де вона вільно перебувала згідно з власною волею, до іншого, і може виразитися у формі: а) відкритого заволодіння нею (коли остання або інші, треті особи, у присутності яких здійснюється викрадення, завідомо для винного розуміють значення вчинюваних ним злочинних дій. Таке заволодіння може відбутися, скажімо, шляхом грабежу чи розбійного нападу); б) таємного заволодіння (вчиненого за відсутності інших осіб щодо людини, яка не розуміє значення вчинюваних з нею дій у зв`язку з малоліттям, знаходженням у безпорадному стані тощо); в) заволодіння людиною, вчиненого шляхом обману чи зловживання довірою (скажімо, винна особа забирає людину із притулку для старих на підставі підроблених документів); г) заволодіння людиною в результаті вимушено-добровільної передачі її винному під погрозою насильства над її батьком, усиновителем, опікуном, піклувальником, вихователем тощо, або під погрозою насильства над особами, близькими для останніх, або розголошення відомостей, що ганьблять їх, пошкодження чи знищення їхнього майна.
Закінченим злочином викрадення людини є з моменту заволодіння нею.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом: особа усвідомлює, що за законом вона не має права позбавляти волі чи викрадати іншу особу, але бажає це зробити. Мотиви незаконного позбавлення волі можуть бути різними, крім суспільно корисних.
Застосування зброї означає фактичне використання її для фізичного впливу на потерпілого, коли цими діями створювалась реальна загроза його здоров`ю або життю (здійснення прицільного пострілу або інший спосіб використання її бойових властивостей), або для психічного впливу (демонстрування оголеної вогнепальної зброї, приведення її в бойове положення, прицілювання, поєднане зі словесною погрозою, тощо). Фактичні наслідки застосування зброї у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень або смерті вимагають кваліфікації діяння за сукупністю злочинів, передбачених частинами 2 або 3 ст. 146 і відповідною статтею розділу II Особливої частини КК.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована.

Погроза обмеження прав, свобод або законних інтересів потерпілого або його близьких родичів полягає у залякуванні зазначених осіб ущемленням їх прав, свобод або законних інтересів, перешкоджанням їх реалізації.

Якщо винний реалізував свою погрозу й обмежив зазначені права або законні інтереси інших осіб, його дії за наявності для того підстав повинні отримувати додаткову правову оцінку, зокрема за статтями Особливої частини КК, які передбачають відповідальність за злочини проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина.

Заподіяння в процесі .. вимагання ..., позбавлення волі, тільки вчинене способом, небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, охоплюється ч. 3 ст. 189 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребує.

В судовому засіданні встановлено, що незаконне позбавлення волі потерпілих ОСОБА_47 та Ткача, в процесі вимагання, скоєне в різний час , при різних обставинах здійснювалося обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 способом, що не був небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, а отже потребує додаткової кваліфікації за ст 146 КК України, як викрадення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в середині квітня 2014 року, в обідній час, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою, рухаючись на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , по вул. Галицького в м. Заставна Чернівецької області, побачивши на тротуарі ОСОБА_9 , зупинили автомобіль та з метою його залякування із застосуванням фізичного насильства до останнього,проти його волі, раптово та несподівано затягнули його до салону автомобіля, та одразу продовжили руху. Під час руху автомобіля ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , обмежуючи волю потерпілого ОСОБА_9 , утримуючи останнього в салоні автомобіля, тобто позбавляючи його можливості вільному пересуванню і залишення місця, в якому він не бажав перебувати висловили ОСОБА_9 погрози застосування фізичного насильства за розголошення ним відомостей про діяльність групи осіб серед мешканців м. Заставни.
З метою переконання ОСОБА_9 у реальності своїх погроз ОСОБА_3 наніс один удар в грудну клітину потерпілому ОСОБА_9 в наслідок чого спричинив останньому фізичного болю. Далі ОСОБА_2 пригрозив ОСОБА_9 вбивством, шляхом його вивезення за межами міста та утоплення, якщо останній не перестане обговорювати з мешканцями м. Заставни, їхні злочинні дії за участі ОСОБА_48 .
Вказані погрози ОСОБА_9 сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, боячись та усвідомлюючи наслідки, запевнив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про не розголошення відомих йому відомостей стороннім особам. Останні проїхавшись на вказаному автомобілі по м. Заставна, повернувшись на вулицю Галицького м. Заставна Чернівецької області, після виконання своїх злочинних дій, підтверджуючи про спричинення більш тяжчого фізичного насильства над ОСОБА_9 , в разі в подальшому розповсюдження ним відомостей, утримуючи його на протязі 20 хв., відпустили його з автомобіля.
Вважаю, що дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відносно потерпілого ОСОБА_9 , якого незаконно позбавили волі та утримували позбавляючи при цьому вільному пересуванню і залишенню місця, в якому він не бажав перебувати, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 146 КК України, тобто викрадення людини, за попередньою змовою групою осіб та повністю доведені в судовому засіданні.

Крім цього, члени організованої групи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , діючи у відповідності до своїх ролей, згідно попередньо розробленого організатором плану, в середині травня 2014 року, біля 01 год. 00 хв., знаходячись поблизу приміщення ДПІ у Заставнівському районі, по вул. Бажанського,16 в м. Заставна не отримавши від ОСОБА_12 вищевказаної суми, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи в інтересах всіх учасників організованої групи, із застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_12 затягнули його до салону автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та під час руху автомобіля, обмежуючи волю потерпілого ОСОБА_12 , висловили йому погрози застосування фізичного насильства та вбивства в разі не виконання їхніх вимог щодо передачі коштів в сумі 5 000 грн. З метою переконання ОСОБА_12 у реальності своїх намірів щодо вбивства останнього, учасник організованої групи ОСОБА_3 , утримуючи потерпілого дістав із бардачка автомобіля вогнепальну зброю - пістолет марки «Zoraki 914-S» № НОМЕР_2 s, та передав його ОСОБА_2 , який, перезарядивши його приклав до скроні голови потерпілого і пригрозив йому вбивством в разі не передачі їм грошових коштів в сумі 5000 грн. Вказані погрози ОСОБА_12 сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, боячись та усвідомлюючи наслідки відмови, запевнив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про обов`язкову передачу їм коштів в найкоротший термін. Останні знаходячись по АДРЕСА_3 після виконання своїх злочинних дій, підтверджуючи про спричинення більш тяжчого фізичного насильства над ОСОБА_12 в разі не передачі коштів, відпустили його з автомобіля визначивши граничний термін передачі грошових коштів - 2 дні.
Також вважаю, що дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,- відносно потерпілого ОСОБА_12 , якого незаконно позбавили волі та утримували, позбавляючи при цьому вільному пересуванню і залишенню місця, в якому він не бажав перебувати - вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 146 КК України, тобто викрадення людини, з корисливих мотивів із застосуванням зброї, вчинене організованою групою та повністю доведена в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Суддя ОСОБА_1