№ 1-кп/243/319/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 1-кп/243/319/2016 (№0000036) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?19.06.2015р. Слов`янським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням терміном 1 рік;

?26.01.2016р. Апеляційним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України 1 року 1 місяця позбавлення волі,

з 03 травня 2016 року утримується під вартою в умовах УВП № 6 м. Бахмут,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14.12.2015р., приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , разом зі співмешканкою ОСОБА_4 знаходився за місцем свого тимчасового мешкання в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 , де у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, а саме золотої коронки зубу.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 14.12.2015р., приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, знаходячись в приміщені будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 зайнята по господарству, та не може контролювати збереженість власного майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, в приміщені зали, з шафи встановленої в цій кімнаті будинку, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_4 , а саме коронку зубу, виготовлену з золота 750 проби, вагою 0,89 г., вартістю 563,82 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 563,82 гривень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, суду пояснив наступне: він та ОСОБА_4 близько 12 років проживають у цивільному шлюбі, у грудні 2015 року вони спільно мешкали у будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . 14.12.2015р. йому край були потрібні гроші, він вирішив узяти золоту коронку зубу, яка належить ОСОБА_7 та здати її у ломбард. 14.12.2015р., близько 11 години, він, скориставшись тим, що ОСОБА_7 поралася по господарству та не бачить його протиправних дій, зі шафи у залі будинку узяв належну ОСОБА_7 золоту коронку для зубу та здав її в ломбард, а отримані гроші витратив на себе та на ОСОБА_7 , повідомивши останній про те, що він їх заробив. Він планував в подальшому заробити гроші та викупити коронку, потім її таємно покласти до шафи. Він вчиняв це таємно від ОСОБА_7 , так, як розумів, що ОСОБА_7 не дозволить йому закладати свою золоту зубну коронку. Він розумів, що коронка йому не належить, але вважав, що зможе її таємно повернути на місце, а ОСОБА_7 про це взагалі не дізнається, але ОСОБА_7 виявила зникнення коронки, стала його питати про коронку, він повідомив про те, що коронку він передав у заклад до ломбарду. В подальшому, коли його стали допитувати працівники поліції, він їм повідомив про те, що він без дозволу власника ОСОБА_7 передав належну їй коронку до ломбарду. Потім він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , на гроші матері викупили коронку та він її повернув ОСОБА_7 . Після того вони з ОСОБА_7 посварилися і він став мешкати за місцем реєстрації окремо від ОСОБА_7 . На даний час збитки потерпілій відшкодовані у повному обсязі. Просить не карати його суворо, зобов`язується більше правопорушень не вчиняти.

Окрім визнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріалами кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила пояснення ОСОБА_6 , суду пояснила наступне: вони з ОСОБА_6 дійсно тринадцятий рік перебувають у близьких стосунках, ОСОБА_6 часто залишався в її будинку ночувати. У грудні 2015 року, точний день вона не пам`ятає, вона прокинулася о 5-й годині ранку, кинулася перевіряти свої коштовності та виявила відсутність золотої зубної коронки. Цю золоту зубну коронку їй виготовили ще до знайомства з ОСОБА_6 , вона її носила на зубі. Так, як зараз не є модним ходити із золотими зубами, то вона зняла коронку та перестала її носити. Вона розбудила ОСОБА_6 та спитала у нього де коронка, ОСОБА_6 їй пояснив, що йому були потрібні гроші і він без її дозволу узяв цю коронку та здав до ломбарду, обіцяв в подальшому викупити коронку та повернути її. Вона не повірила ОСОБА_10 про повернення ним коронки та повідомила про крадіжку золотої коронки до поліції. У разі, якщо б ОСОБА_6 попросив у неї дозволу на заклад золотої коронки, то вона б йому відмовила і добровільно коронку до ломбарду не передала би. Зараз вона претензій до ОСОБА_6 не має, збитки відшкодовані. Просить суд призначити ОСОБА_6 мінімальне покарання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила показання ОСОБА_6 , пояснивши, що син дійсно багато років співмешкав із ОСОБА_7 , що на початку 2016 року вона від сина дізналася, що він здав до ломбарду належну ОСОБА_7 золоту зубну коронку, вона дала сину 650 грн. на викуп коронки, чекала його біля ломбарду. Викуплену золоту коронку син повернув ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює касиром у ломбарді, якій розташований за адресою: м. Слов`янськ, вул. Лозановича, буд. 8, що приблизно 15 грудня 2015р. ОСОБА_6 здав на зберігання золоту зубну коронку приблизно за 450 грн., у січні 2016р. він викупив коронку приблизно за 650 грн., більш точні суми не пам`ятає.

З витягу з кримінального провадження № 0000036 слідує, що до ЄРДР 04.01.2016р. внесена заява ОСОБА_4 про викрадання ОСОБА_6 14.12.2015р. шляхом вільного доступу належної їй золотої коронки з її будинку.

Під час огляду місця події - будинку АДРЕСА_2 12.01.2016р. пошкоджень дверей та замків не виявлено.

13.01.2016р. ОСОБА_4 передала працівникам поліції викрадену у неї золоту коронку, яку їй потім повернув ОСОБА_6 , коронка була вилучена під час проведення огляду 13.01.2016р. для визначення її вартості.

З висновку товарознавчої експертизи від 16.01.2016р. без номеру слідує, що ринкова вартість зубної коронки із золота 750 проби вагою 0,89г. складає 563,82 грн.

В договорі про надання фінансового кредиту № 566 від 15.01.2015р. слідує, що ОСОБА_6 та директор ВО «Ломбард Торєс» уклали договір про надання фінансового кредиту та залогу, згідно до якого ОСОБА_6 отримав фінансовий кредит в сумі 455,68 грн. терміном з 15.12.2015р. по 13.01.2016р., сума викупу залогу 509,60 грн.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2016р. слідує, що свідок ОСОБА_9 серед фотознімків чотирьох осіб впізнала фотознімок ОСОБА_6 як особи, яка 15.12.2015р. здала в ломбард золоту зубну коронку.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При цьому суд виходить з аналізу усіх наявних доказів, а саме: визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчинені правопорушення, яке йому інкримінується та підтвердження його показань письмовими доказами; показань ОСОБА_4 , яка показала, що золоту зубну коронку вона придбала для власного використання до знайомства із ОСОБА_6 та зберігала в своєму будинку в доступному місці, не приховуючи її наявність від ОСОБА_6 ; фактом впізнання свідком ОСОБА_9 . ОСОБА_6 як особу, яка 15.12.2015р. передала в заклад золоту зубну коронку; договором закладу від 15.12.2015р. із зазначенням анкетних даних ОСОБА_6 та його підписом тощо.

Суд також враховує вимоги ст. 57 СК України в частині того, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу та речі індивідуального користування, відповідно до чого приходить до висновку про те, що викрадена ОСОБА_6 у ОСОБА_4 золота зубна коронка є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , яка її придбала до знайомства із ОСОБА_6 та використовувала за прямим призначенням, а ОСОБА_6 не мав права володіти та розпоряджатися цим майном.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 раніше судимий, в тому числі і за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 03.05.2016р. відбуває покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, покарання повністю не відбуто, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, щиросердно розкаявся, не працює, неповнолітніх дітей не має, повністю відшкодував потерпілій збитки, потерпіла не має до Кисельова претензій матеріального характеру, просить його суворо не карати, ОСОБА_6 не перебуває на обліку у лікарів-психіатрів, перебуває під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога з серпня 2013р. з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками», посередньо характеризується за місцем свого мешкання.

З висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 51 від 10.03.2016р., проведеною КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» слідує, що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням як в час вчинення кримінального правопорушення, так і в теперішній час не страждав і не страждає, має психічні та поведенчіські розлади здоров`я внаслідок вживання алкоголю. Як в час вчинення кримінального правопорушення, так і в теперішній час мав змогу розуміти свої дії та керувати ними, не знаходився і не знаходиться в тимчасово-хворобливому стані, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

Для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 03.02.2016р. протягом з 10.02.2016р. по 10.03.2016р. перебував в спеціальній медичній установі: комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України відсутні.

Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи тій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

На підставі викладеного, призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка не бажає призначення підсудному суворого покарання, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення підсудного ОСОБА_6 не можливі без відбування ним покарання, так, як в діях ОСОБА_6 простежується системність вчинення ним кримінальних правопорушень та відсутність здійснення ним для себе відповідних висновків та вставання на шлях перевиховання, та вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі не в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті 185 ч. 2 КК України, до призначеного покарання потрібно частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

Речові докази: золоту зубну коронку, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_4 - повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_6 31.05.2016р. обрано у вигляді тримання під вартою в УВП № 6 міста Бахмут Донецької області.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ст.185 ч.2 КК України у виді 2 (ДВОХ) років позбавлення волі.
За сукупністю злочинів, в силу ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового поглинання призначеного покарання та покарання, призначеного за вироком апеляційного суду Донецької області від 26.01.2016 року за ст.ст. ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у вигляді позбавлення волі строком на 2 (ДВА) роки 6 (ШІСТЬ) місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в УВП № 6 м. Бахмут Донецької області до набуття вироком чинності залишити без змін.
Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_6 обчисляти з дати його затримання 31 травня 2016 року, зарахувавши в термін відбування покарання період перебування ОСОБА_6 в спеціальній медичній установі: комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи 10.02.2016р. по 10.03.2016р. із розрахунку один день перебування в установі за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 попереднє ув`язнення в строк призначеного покарання з моменту затримання 31 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі
Речові докази: золоту зубну коронку, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_4 - повернути потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з часу отримання ним копії вироку.
Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1