Справа № 304/1778/14-к
Провадження № 1-кп/304/33/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю обвинувача прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженої, фізичної особи підприємця, українки, громадянки України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про відвід захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , оскільки на даний час у встановленому законом порядку зупинено дію свідоцтва про право на зайняття нею адвокатської діяльності, що згідно ч. 2 ст. 45 КПК України позбавляє таку права брати участь у даному кримінальному провадженні як захисника обвинуваченої та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 78 цього Кодексу є підставою для її відводу.
Адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що вона є юристом з вищою освітою та займається приватною діяльністю у сфері права, а тому, з посиланням на статті 55, 59 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01 листопада 1996 року, просила у задоволенні заявленого прокурором клопотання відмовити.
Обвинувачена ОСОБА_4 також просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає таке необґрунтованим, та бажає мати захисником виключно ОСОБА_5 .
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, які мають значення для вирішення даного клопотання, приходить до наступного висновку.
Так, згідно пп. "с" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 21 квітня 2011 року в справі "Нечипорук і Йонкало проти України", суд наголосив, що, хоча право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, який, у разі необхідності, призначається офіційно, не є абсолютним, воно є однією з основних ознак справедливого судового розгляду (див. рішення у справ «Кромбах проти Франції»).
Згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 24 листопада 2011 року в справі «Загородній проти України», суд повторив, що хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду (рішення у справ «Кромбах проти Франції»). Особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії»). Проте це останнє право також не може вважатись абсолютним і таким чином, національні суди можуть не прийняти вибір особи, коли існують відповідні та достатні підстави вважати, що того вимагають інтереси правосуддя (рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини»). Більш того, законодавча вимога щодо наявності у захисника юридичної освіти не є порушенням вищезазначеного положення (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Шабельник проти України»). У цій справі право заявника на вільний вибір свого захисника було обмежене, оскільки захисник за його вибором був юристом, але не мав свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. На думку Суду, таке обмеження права на вільний вибір захисника само по собі не порушує питання за підпунктом «c» пункту 3 статті 6 Конвенції, оскільки певна юридична кваліфікація може вимагатись для забезпечення ефективного захисту особи (див. рішення від 20 січня 2005 року у справі «Майзіт проти Росії») та безперешкодного функціонування системи правосуддя (рішення у справі «Мефтах та інші проти Франції»)...
Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Згідно офіційного тлумачення даної статті, які містяться у рішенні Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року, положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав", в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_6 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Положення частини другої статті 59 Конституції України про те, що "для забезпечення права на захист від обвинувачення... в Україні діє адвокатура", треба розуміти як одну із конституційних гарантій, що надає підозрюваному, обвинуваченому і підсудному можливість реалізувати своє право вільно вибирати захисником у кримінальному судочинстві адвоката - особу, яка має право на заняття адвокатською діяльністю.
Разом з цим, відповідно до офіційного тлумачення даної статті, які містяться у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року положення частини другої статті 59 Конституції України "для ... надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах дізнання, досудового слідства чи дачі пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо законами України щодо цього не встановлено обмежень.
Згідно ч.2 ст.63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Відповідно до п.6 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.
Згідно п.13 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на захист.
Відповідно до ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави. Участь у кримінальному провадженні захисника підозрюваного, обвинуваченого, представника потерпілого не звужує процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого.
Згідно ст.45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.
Згідно п.2 ч.2 ст.78 КПК України особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник, зокрема, у випадку зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч.ч.5,6 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати… Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.
Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення права ОСОБА_7 на зайняття адвокатською діяльністю, а тому суд вважає, що є всі підстави для відводу цього адвоката від участі у розгляді даного кримінального провадження.
Що стосується посилання ОСОБА_5 на те, що вона бажає продовжити захищати обвинувачену ОСОБА_4 уже в якості фахівця у галузі права та думку обвинуваченої про те, що вона бажає мати захисником виключно ОСОБА_5 , то суд з урахуванням роз`яснень, які містяться як у рішенні Конституційного суду України від 16 листопада 2000 року, на яке посилається ОСОБА_5 , так і у більш пізньому рішенні Конституційного суду України від 30 вересня 2009 року, а також висновків, які містяться у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема «Загородній проти України», «Майзіт проти Росії», «Мефтах та інші проти Франції», вважає, що оскільки на даний час відсутній спеціальний закон, яким фахівцям у галузі права надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам, а також те, що ОСОБА_5 не надала суду відповідних документів, які за законом наділяють її повноваженнями захищати інтереси обвинуваченої у даній справі, а тому суд приходить до висновку, що такій слід відмовити в участі у розгляді даного кримінального провадження в якості фахівця у галузі права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-316, 369 КПК України, суд, -
Заявлений прокурором відвід захиснику адвокату ОСОБА_5 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України задовольнити.
Відмовити ОСОБА_5 в участі у розгляді даного кримінального провадження в якості фахівця у галузі права.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1