13.05.2016 Справа №337/1639/16-к
Пров. №1-кп/337/156/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м.Запоріжжі, громадянина України, освіта вища, розлученого, не працюючого, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за ст.190 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Приблизно у березні 2016 року у ОСОБА_5 виник умисел заволодіти чужим майном шляхом обману у ОСОБА_6 , якого знає з 2012 року як особу, яка займається підприємницькою діяльністю.

Для досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_5 приблизно в середині березня 2016 року близько 15-00, знаходячись біля супермаркету «АТБ» в Хортицькому районі м. Запоріжжя, при особистій зустрічі з ОСОБА_6 повідомив останньому інформацію, що не відповідає дійсності, про те, що його керівництвом прийнято рішення, що ОСОБА_6 повинен щомісячно надавати ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6000 грн., які начебто він в подальшому буде передавати своєму керівнику, за не створення перешкод у здійсненні підприємницької діяльності останнього.

Згідно з наказом т.в.о. начальника ГУ НП в Запорізькій області №46 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського центру обслуговування ГУНП в Запорізькій області, а 12.04.2016 року він прийняв присягу працівника національної поліції України.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та сприймаючи його слова як дійсність, будучи впевненим, що останній разом із своїм керівником в силу займаних посад та свого службового становища можуть дійсно негативно вплинути на його підприємницьку діяльність, погодився на умови ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний намір 15.04.2016 року приблизно о 12-00 ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом обману, у ході телефонної розмови повідомив останньому, що той повинен передати грошові кошти його батьку ОСОБА_8 під час їх зустрічі за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимоги ОСОБА_5 ОСОБА_6 , будучи введений в оману останнім, цього ж дня о 12-30 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 передав ОСОБА_8 , який не був посвячений у злочинний намір ОСОБА_5 , частину обумовленої суми коштів в розмірі 3000 грн.

У подальшому, 19.04.2016 року об 11-00 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на отримання чужого майна шляхом обману, діючи умисно з корисливих мотивів, у телефонній розмові повідомив ОСОБА_6 , що той повинен передати залишок раніше обумовленої частини грошових коштів його батьку ОСОБА_8 під час їх зустрічі за адресою: АДРЕСА_1 .

Діючи на виконання злочинного наміру ОСОБА_5 , ОСОБА_6 будучи введений в оману останнім, цього ж дня приблизно о 13-00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 передав ОСОБА_8 , який не був посвячений у злочинний намір ОСОБА_5 , залишок обумовленої суми коштів в розмірі 3000 грн.

У зазначений спосіб та час ОСОБА_5 заволодів майном ОСОБА_6 шляхом обману на загальну суму 6000 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.190 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману.

29 квітня 2016 року між обвинуваченим та потерпілим укладена угода про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 просять суд затвердити угоду про примирення між ними та винести вирок на її підставі. Прокурор та захисник ОСОБА_9 проти затвердження угоди не заперечують.

Суд вважає необхідним угоду про примирення затвердити, та винести вирок на її підставі виходячи з наступного.

Згідно даної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в обсязі підозри. За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді обмеження волі на 1 рік з іспитовим строком на 1 рік.
Наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст.ст.394,424 КПК України, та відмова від прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі.
Наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.ст. 394,424 КПК України, потерпілому ОСОБА_6 роз`яснені та зрозумілі.
Згідно ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між обвинуваченим та потерпілим про примирення.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, є злочином середньої тяжкості.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_5 , який показав що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені в угоді обставини провадження у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дій чи будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги що умови даної угоди відповідають вимогам ст.472 КПК України та нормам КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Відповідно ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 29.04.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом випробування строком на 1/один/ рік не вчинить нового злочину, та виконає обов`язки: буде періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, буде повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не буде виїжджати за межі України на постійне місце проживання без відома зазначеної інспекції.

Речові докази гроші в сумі 6000 грн., які вилучені у ОСОБА_5 та належать потерпілому ОСОБА_6 і які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000108 повернути ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази - паперові конверти з: контрольними зразками хімічної речовини, змивами з правої та лівої рук ОСОБА_8 , з контрольним зразком серветки, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000108 знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя