Ухвала
іменем україни
28 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора Гуляйпільського району Запорізької області на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 7 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 7 липня 2015 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ст. 336 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 , маючи військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 24.11.1992 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив злочин у сфері забезпечення призову та мобілізації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.1992 року, військовозобовязані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
07.04.2015 року о 12.00 годині ОСОБА_6 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 та в подальшому пройшов обстеження і медичний огляд за результатами якого його було визнано придатним за станом здоров`я для проходження військової служби.

Цього ж дня ОСОБА_6 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де співробітниками вказаного військового комісаріату було роз`яснено про його подальший призов до Збройних Сил України на військову службу та о 12.00 годині ОСОБА_6 на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 було вручено повістку про необхідність прибуття 24.04.2015 року о 08.00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за вищевказаною адресою, з речами та документами для відправлення у команду В007 Збройних Сил України, про що ОСОБА_6 власноручно розписався у розписці до вказаної повістки.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований по АДРЕСА_2 , о 08.00 годині 24.04.2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України, тим самим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.
Крім цього, 21.05.2015 року, о 15.00 годині, ОСОБА_6 , на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташований по АДРЕСА_2 , було повторно вручено повістку про необхідність прибуття 26.05.2015 року о 07.00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за вищевказаною адресою, з речами та документами для відправлення у команду НОМЕР_2 Збройних Сил України, про що ОСОБА_6 власноручно розписався у розписці до вказаної повістки.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_6 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований по АДРЕСА_2 , о 07.00 годині 26.05.2015 року, для подальшого проходження служби в Збройних Силах України, тим самим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 9 вересня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на те, що суд не маючи на те достатніх підстав застосував ст. 75 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням внаслідок чого призначене йому покарання є м`яким. При цьому під час апеляційного розгляду вказані порушення усунуті не були, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочині та правильність кваліфікації його дій в касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів встановлених законом щодо призначення покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд дав належну оцінку тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, даним про особу винного, наявним обставинам, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, і за відсутності обставин, що його обтяжують, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.
З вказаними висновками погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції.

Таким чином призначене ОСОБА_6 покарання відповідає положенням ст. 65 КК України, а застосування судом положень ст. 75 КК України є обґрунтованим.

Ухвалою апеляційного суду було належним чином перевірено доводи апеляції прокурора, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, і вони не знайшли свого підтвердження. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст.419 КПК України.

Зважаючи на вищенаведене, судові рішення є законними і обґрунтованими, а тому колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 7 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3