Справа № 301/1072/16-к

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"16" червня 2016 р. м. Іршава
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, не працюючого,
за ч.3 ст. 189 КК України,
в с т а н о в и в :
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема зазначив, що в акті не зазначено правової кваліфікації злочину, не викладено обставин, що характеризують об`єктивну сторону злочину, оскільки обвинувальний акт не містить вказівку на завідомо протиправну вимогу про передачу грошей, що не виключає можливу наявність цивільно-правових відносин. Просив повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче засідання не з`явилася, про день та час його проведення була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд вважає повернути такий прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно ст. 42 ч. 3 п. 1 та 110 ч. 4 КПК України, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Зі змісту ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, анкетні дані обвинуваченого (прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 189 ч.3 КК України, як вимагання.
При цьому, при пред`явленні обвинувачення, в порушення вимог ст. 291 КПК України, не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення, а тільки вказано на статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність.
З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди.
Формулювання обвинувачення, крім обставин, викладених в диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, мотив і мету його вчинення, а також форму вини та інші обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, вид та розмір можливого покарання.
З формулювання обвинувачення вбачається, що ОСОБА_4 почав висловлювати до потерпілої вимогу передачі йому грошей у сумі 30 грн., при цьому погрожуючи насильством потерпілій.
Встановлення, яким саме насильством погрожував вимагач, є обов`язковим у кожному випадку висловлення такої погрози, оскільки від характеру насильства, яке є змістом погрози, залежить правильна кваліфікація дій винного.
Однак, в обвинуваченні не зазначено, яким саме насильством погрожував ОСОБА_4 .
Пред`явлена суб`єктом майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони цього злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною.
Однак, обвинувальний акт не містить відомостей про наявність саме завідомо протиправної вимоги про передачу майна, а не вимоги, що може випливати з наявних між сторонами цивільно-правових відносин.
З обвинувального акту вбачається, що «після того, як потерпіла впала на землю, ОСОБА_4 продовжив їй наносити удари своїми руками по голові та обличчю, в результаті чого заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження».
Однак, в обвинуваченні не зазначено кількість ударів та частину тіла, в яку вони наносилися, а також механізм їх нанесення.
Не містить обвинувальний акт і повних відомостей про дані обвинуваченого, що передбачені ст. 291 КПК України, зокрема, не зазначено про громадянство обвинуваченого, конкретні відомості про попередню судимість, міру покарання та відбуття покарання, що має значення як для кваліфікації дій обвинуваченого, так і для вирішення питання про призначення покарання, у разі визнання його винуватості за пред`явленим обвинуваченням.
Отже, в обвинувальному акті не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення, а суд не вправі сам її встановлювати чи визначати, не конкретизовано, в чому саме полягає вина обвинуваченого, такий не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, а також відомостей, що характеризують об`єктивну сторону злочину, а це, в свою чергу, порушує право обвинуваченого ОСОБА_4 знати в чому його обвинувачують.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, обраний ухвалою слідчого судді від 27.05.2016 року, залишити попередній.
Керуючись ст. 314, 395 КПК України,
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити попередній.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення, а потерпілою у той же строк з дня отримання її копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1