АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2042/15 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/519/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1
призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати .
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року було задоволено подання начальника Апостолівського РВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 систематично вчиняв правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що наявні підстави, передбачені положеннями ст. 78 КК України, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на те, що він дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за те що вчиняв сварки зі своїми рідними. Однак, засуджений просить прийняти до уваги, що після повернення зі служби в зоні АТО він став випивати, був агресивним та дійсно вчиняв сварки, однак його поведінка пов`язана з тим, що йому довелося пережити під час служби в зоні АТО, оскільки він приймав участь в бойових діях. В теперішній час рідні його пробачили і він просить не позбавляти його свободи.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну і обґрунтовану.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу та наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції, зазначив, що в даний час він виправився. Захисник засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_8 також підтримав апеляційну скаргу та наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Апостолівського РВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та зробив обґрунтований висновок про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.
Так, вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України на нього було покладено обов`язки:не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи (а.кп.16-17).
Після отримання копії зазначеного вироку суду, інспектором кримінально-виконавчої інспекції 29 жовтня 2015 року засудженого було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, відповідальністю за ухилення від покладених на нього судом обов`язків, систематичного порушення громадського порядку (а.кп. 27).
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 систематично вчиняв правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.
Так, постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 року на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадськихробіт за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП ( а.кп.34).
02.03.2016 року постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ( а.кп.37).
18.04.2016 року постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення у вигляді 50 годин громадських робіт за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.кп.42).
05.11.2015 року, 11.03.2016 року та 01.04.2016 року гр. ОСОБА_6 були винесені застереження у вигляді письмового попередження за вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, кримінально-виконавча інспекція буде змушена направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання, з якими засуджений був ознайомленний під підпис (а.кп. 31,35,38 ) та від нього були відібрані пояснення (а.кп.32,36,39 ).
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не заперечував того, що він вчиняв адміністративні порушення , зловживав спиртними напоями, поводився агресивно, при цьому посилався на те, що така його поведінка пов`язана з проходженням військової служби в зоні АТО.
Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 в період іспитового строку систематично вчиняв правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення його для відбування покарання призначеного вироком суду.
З урахуванням зазначеного, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2016 року, про задоволення подання начальника Апостолівського РВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4