АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.11.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області

в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/777/355/16 за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 від 26 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , контролера групи конвоювання відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями адміністративного провадження штабу, старшини, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000075 від 25.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на необґрунтованість та невідповідність ухвали слідчого судді вимогам закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою оборати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави не менше ніж 200 (двісті) мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, викладаючи встановлені під час досудового розслідування кримінального провадження фактичні обставини, прокурор вказує, що слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не враховано наведені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема про те, що підозрюваний розуміючи невідворотність призначення йому покарання може ухилятися від органів досудового розслідування, зокрема вказує на не з`явлення за викликами до органу досудового розслідування ОСОБА_7 , який був належним чином повідомлений, 30.09.2016 року, 01.10.2016 року, 03.10.2016 року, 13.10.2016 року та 17.10.2016 року. ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, підкуп, умовляння щодо свідків, схиляючи їх до дачі неправдивих показань, що унеможливлює повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні та судовому розгляді кримінального провадження, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, про що свідчить той факт, що військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону вже надіслано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Суд першої інстанції обираючи більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у відповідності до п. 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року №511/550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», не оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі, передбачені ст. 178 КПК України та відповідно не дав їм належної оцінки, вказавши лише на те, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, раніше не судимий, проживає разом із своєю сім`єю, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

В обґрунтування вимоги про призначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі не менше ніж 200 (двісті) мінімальних заробітних плат, прокурор викладаючи зміст ч. 3 ст. 183 КПК України, вказує, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, займає відповідальну посаду в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинене ним кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя та безкарності у органах Державної прикордонної служби України, а тому йому слід призначити заставу у розмірі, що перевищує 80 (вісімдесят) мінімальних заробітних плат, проте у розмірі не менше ніж 200 (двісті) мінімальних заробітних плат.

Прокурор вважає, що така судова практика Ужгородського міськрайонного суду не повною мірою відповідає вимогам ст. 2 КПК України, породжує негативні прецеденти, які спонукають до протиправної поведінки несвідомих громадян, що може мати негативний вплив на обороноздатність держави в особливий період і відчуття безкарності у громадськості.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Ужгородського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_9 про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний період з 00 годин 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскаржуваної ухвали, доводів, викладених в апеляційній скарзі, були заслухані:

- прокурор ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив ї задовольнити;

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали справи №308/11024/16-к (судове провадження №11-сс/777/355/16) і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з доведення слідчим та прокурором обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, проте не доведення ними обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставою для відмовив у задоволенні клопотання слідчого.

При цьому слідчий суддя прийнявши до уваги, що військовою прокуратурою Ужгородського гарнізону обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000380, направлено до Мукачівського міськрайонного суду та у цьому кримінальному провадженні на даний час жодного запобіжного заходу не обрано, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість впливу на свідка, який на даний час не допитаний, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний період доби, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками слідчого судді зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в провадженні військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000075 від 25.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29.09.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

24.10.2016 року слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_10 , подано слідчому судді Ужгородського міськрайонного суду клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 будучу військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про Державну прикордонну службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільного небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, зберігав пістолет із написом «EKOL LADY CAL. 9 mm, НОМЕР_1 », який належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї, придатний для неодноразового проведення пострілів, способом роздільного спорядження, без відповідного дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено:

Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування саме такого запобіжного заходу.

Слідчий суддя в своїй ухвалі встановив, що матеріалами справи доводяться обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також встановив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, який ще не допитаний.

Проте ризики можливого знищення або спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачені п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказував слідчий, не знайшли свого підтвердження та на підставі чого слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного, а саме наявність у нього постійного місця проживання, трьох малолітніх дітей на утриманні, позитивної характеристики по місцю проживання, раніше не судимий, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд не задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження право ОСОБА_7 на свободу.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Необхідності обмеження права ОСОБА_7 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний період доби залишити без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_6 від 26 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний період з 00 годин 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3