АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги заступника прокурора м.Києва ОСОБА_9 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 рокуу кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011273, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, та їй призначено покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік; за ч. 3 ст. 191 КК України - у виді 4 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати

посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки; за ч. 2 ст.358 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 3 ст. 358 КК України - 3 роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 4 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 3-4 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у рахунок відшкодування матеріальнї шкоди 11529 гривень 84 копійки.

Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у привласненні чужого майна, яке було їй ввірене, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 191 КК України; складенні працівником юридичної особи, який не є службовою особою, підробленого документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України; привласненні чужого майна, яке було їй ввірене, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України; та у повторному складенні працівником юридичної особи, який не є службовою особою, підробленого документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 358 КК України, за таких обставин.

Так, згідно із наказом керуючого АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_11 № 750-п від 16 листопада 2007 року, ОСОБА_8 з 16 листопада 2007 року призначено на посаду старшого касира сектора касових операцій Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» з випробувальним терміном на три місяці.
16 липня 2014 року, у зв`язку із зміною організаційної структури ПАТ «Укрсоцбанк» з 01 липня 2014 року, згідно до протоколу Правління № 4 від 23 квітня 2014 року, ОСОБА_8 відповідно до наказу виконувача обов`язків начальника департаменту персоналу начальника управління координації роботи з персоналом департаменту персоналу ОСОБА_12 № 2160-п від 16 липня 2014 року переведено з 16 липня

2014 року на посаду старшого касира Бібіковського відділення № 228 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу.
16 липня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (СДРПОУ 00039019) в особі директора департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні ОСОБА_13 та працівником ПАТ «Укрсоцбанк» (СДРПОУ 00039019) ОСОБА_8 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до п. 2.1 якого старший касир зобов`язується: 2.1 забезпечити схоронність переданих йому на зберігання або на інші цілі готівки та цінностей та вживати заходи щодо запобігання шкоди;
2.1.2 своєчасно повідомляти керівництво Банку про обставини, що загрожують безпеці зберігання довірених йому готівки та цінностей;
2.1.3. суворо дотримуватися встановлених правил здійснення операцій з готівкою та цінностями, та правил щодо їх зберігання;
2.1.4. вести облік, складати і подавати у встановленому порядку товарно- грошові, інші звіти про рух і залишки довірених йому готівки та цінностей; не розголошувати відомості щодо одержання, зберігання готівки та цінностей їх відправки, перевезення, охорони, сигналізації, а також пов`язані з цим службові доручення;
2.1.5. брати участь в інвентаризації та проводити в установленому порядку інвентаризацію довірених йому готівки та цінностей.
Водночас, відповідно до посадової інструкції, затвердженої начальником Департаменту роздрібних продаж від 16 січня 2014 року, із якою під розпис ознайомлена ОСОБА_8 , встановлено, що на старшого касира покладається ряд обов`язків, серед яких:
1. Надання основного спектру послуг із продажу банківських продуктів (послуг) клієнтам масового сегменту згідно з вимогами нормативно-правових актів ПБУ та внутрішніх документів Банку;
2. При продажі банківських продуктів (послуг) старшим касиром, згідно з вимогами нормативних правових актів НБУ та внутрішніх документів Банку виконується: здійснення ідентифікації клієнтів (осіб, які діють від імені клієнта, контролерів клієнта) у відповідності до вимог законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, при встановленні ділових відносин та уточнення ідентифікації у процесі обслуговування клієнтів;отримання від клієнтів інформації (документів) стосовно їх осіб, змісту діяльності та фінансового стану, з метою проведення їх ідентифікації;під час встановлення ділових відносин із клієнтом та за наявності контролера(ів) фізичних осіб, здійснювати заходи щодо виявлення належності клієнта (особи, що діє від його імені) до публічних діячів або пов`язаних з ними осіб; у разі виникнення підозри щодо учасника або вигодоодержувача за операцією без відкриття рахунку, проведення перевірки на предмет наявності такого учасника або вигодоодержувача у переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції;проведення аналізу фінансових операцій з метою виявлення операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, або стосовно яких є достатні підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму;вжиття заходів, спрямованих на з`ясування суті та мети операцій клієнтів, у тому числі шляхом витребування додаткових документів і відомостей, що стосується них операцій; ведення справ клієнтів по фінансовим операціям, які проводяться без відкриття рахунку; відмова клієнтам у встановленні ділових відносин та/або проведенні фінансових операцій, у разі ненадання ними необхідної інформації для проведення їх ідентифікації та вивчення фінансової діяльності або умисного подання неправдивих відомостей про себе; повідомляти відповідального працівника Банку (комерційного макрорегіону) про фінансові операції, що містять ознаки фінансового моніторингу, проведені в інформаційних підсистемах Банку; про фінансові операції, в здійсненні яких клієнту було відмовлено, за наявності мотивованої підозри, що фінансові операції можуть здійснюватися з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом: про фінансові операції, щодо яких є достатні підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування терористичної діяльності, терористичних актів чи терористичних організацій і організацій або осіб, до яких застосовані міжнародні санкції; про фінансові операції у проведенні яких відмовлено у зв`язку з ненаданням клієнтом, з яким установлені ділові відносини, необхідної інформації для ідентифікації та вивчення його фінансової діяльності; володіння знаннями вимог законодавчих та внутрішньобанківських документів, які регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму.
3. Оформлення договорів банківських рахунків, вкладів, карткових рахунків, кредитів та інших договорів із банківського обслуговування.
4. Формування юридичних справ із обслуговування рахунків клієнтів, їх передача до бек-офісу бізнесів.
5. Видача виписок за рахунками та довідок за запитами клієнтів.
6. Відкриття карткових рахунків та обслуговування клієнтів по платіжним карткам.
9. Відкриття та обслуговування поточних рахунків клієнтів.
10. Відкриття та обслуговування депозитних рахунків клієнтів.
13. Проведення касового обслуговування клієнтів фізичних осіб усіх сегментів, згідно з вимогами нормативно - правових актів НБУ та внутрішніх документів Банку, а саме: видача / прийом грошових переказів через системи переказу коштів та кореспондентські рахунки банку;купівля/продаж (конвертація) іноземної валюти; готівкові операції з платіжними картками через РОS-термінал; готівкове поповнення поточних та карткових рахунків, депозитів; видача готівки з поточних рахунків та депозитних рахунків; прийом платежів від населення;приймання готівки на погашення кредитів та відсотків по ним; готівкові операції з дорожніми/іменними чеками; продаж банківських металів в мірних злитках та монет; прийом готівкових коштів на сплату клієнтом комісій за послуги банку, прийом страхових платежів;обмін непридатних банкнот національної валюти на придатні банкноти.
16. Формування та зведення касових документів по виконаним касовим операціям, здійснення зведення каси, згідно чинних правил.
17. Забезпечення надійного збереження особистих штампів, печаток, кліше, пломбірів, ключів тощо.
18. Дотримання встановлених правил передачі готівки протягом робочого часу.
19. Забезпечення дотримання чинного порядку обробки готівки.
32. Повідомлення інформації начальнику відділення, керівнику групи відділень, начальнику департаменту роздрібних продаж, керуючому комерційного макрорегіону, директору центру роздрібного бізнесу головного офісу та іншим уповноваженим особам банку про відомі йому факти порушень, недоліків в роботі або грунтовної підозри щодо подібних обставин, які можуть завдати банку збитків, негативно вплинути на його репутацію, організовувати документування таких випадків та здійснювати контроль за їх достовірним відображенням у звітності.
Крім того, у вказаній посадовій інструкції, затвердженій начальником департаменту роздрібних продаж від 16 січня 2014 року, із якою під розпис ознайомлена ОСОБА_14 , встановлено, що старший касир, відповідно до Кодексу законів про працю України, інших нормативно-правових актів України та внутрішніх документів Банку несе персональну відповідальність за дотримання Корпоративного Кодексу банку; неякісне, несвоєчасне та неефективне виконання своїх обов`язків; розголошення банківської таємниці, а також комерційної та конфіденційної таємниці, відповідно до затвердженого Банком переліку; недотримання правил трудової та виконавчої дисципліни; невиконання або неналежне виконання інших завдань та функцій, що відносяться до його компетенції; достовірність інформації, що надається Керівництву відділення та до Головного офісу Банку, своєчасність та повноту її надання;бездіяльність або невикористання наданих йому прав; порушення норм етики поведінки, встановленої в Банку; порушення вимог нормативних документів, регламентів, процедур Банку, вимог політики інформаційної безпеки банку, а також за дії (бездіяльність), які створили умови для виникнення таких порушень; використання службового положення у корисних цілях; достовірність звітів, інформації, довідок тощо, що готує та/або надає керівництву; приховування, замовчування, навмисне викривлення, фальсифікацію інформації та даних; несе повну матеріальну відповідальність, пов`язану із зберіганням довірених йому цінностей, протягом всього періоду роботи в банку.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 01 червня 2011 р. № 174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», а саме п. 3.5. Розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» даної інструкції чітко передбачено, що банк (філія, відділення) перед видачею готівки у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) перевіряє таке: повноту заповнення реквізитів на документі; наявність підписів відповідальних осіб банку (філії, відділення), яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред`явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - відповідність оформлення довіреності на отримання готівки вимогам законодавства України; наявність підпису отримувача.
Відповідно до ст. 64 ч. 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-111 визначено, що Банк зобов`язаний ідентифікувати відповідно до законодавства України клієнтів, що відкривають рахунки в банку; клієнтів, які здійснюють операції, що підлягають фінансовому моніторингу; клієнтів, що здійснюють операції з готівкою без відкриття рахунку на суму, що дорівнює або перевищує 150 000 гривень, або на суму, еквівалентну зазначеній сумі в іноземній валюті: осіб, уповноважених діяти від імені зазначених клієнтів.
18 липня 2014 року, у невстановлений час, обіймаючи посаду старшого касира Бібіковського відділення № 228 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу, перебуваючи у Бібіковському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (СДРПОУ 00039019), що по бульварі Т. Шевченка, 33, в м. Києві, у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний намір, направлений на привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_15 .

Діючи із прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, що належали клієнту ІІАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_16 , які зберігались на особовому рахунку останньої за № НОМЕР_1 в ІІАТ «Укрсоцбанк» (), ОСОБА_8 , перебуваючи у Бібіковському відділенні даного банку, що по бульварі Т. Шевченка, 33, в м. Києві, 18 липня 2014 року, о 17 годині 18 хвилин, без присутності ОСОБА_17 та законної вимоги останньої, склала заяву на видачу готівки № FJB049, в якій зазначила інформацію про зняття з особового рахунку грошових коштів в сумі 6104,88 гривень, що належать ОСОБА_15 . У даній заяві про видачу готівки № F.IB 049, ОСОБА_8 особисто виконала підпис від імені клієнта - ОСОБА_17 , а також для надання документу офіційного змісту поставила власний підпис, як працівник банку, який здійснює вказану операцію.
Після цього, достовірно знаючи, що ОСОБА_17 - клієнт банку ПАТ «Укрсоцбанк» (СДРПОУ 00039019) дозволу на зняття грошових коштів не надавала, і про це їй нічого невідомо, ОСОБА_8 здійснила банківську операцію та безпосередньо зняла грошові кошти ОСОБА_16 в сумі 6104,88 гривень, які зберігались на особовому рахунку останньої за № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсоцбанк» (). Обготівкувавши вказану суму коштів, що належать ОСОБА_17 , ОСОБА_8 здійснила їх привласнення.
Згідно висновку експерта № 41/тдд від 30 листопада 2015 року, підпис від імені ОСОБА_8 , розташований в графі «Підписи банку» в заяві на видачу готівки № FJB049 від 18 липня 2014 року в ПАТ «Укрсоцбанк» виконаний ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта № 18/тдд від 20 січня 2016 року, підпис в заяві на видачу готівки № FJB 049 від 18 липня 2014 року в ПАТ «Укрсоцбанк» в графі «Підпис Отримувача» виконаний ОСОБА_8 .

Крім того, 24 лютого 2015 року, у невстановлений час, обіймаючи посаду старшого касира Бібіковського відділення № 228 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу, перебуваючи у Бібіковському відділенні 11 ПАТ «Укрсоцбанк» (), що по бульварі Т. Шевченка, 33, в м. Києві, у ОСОБА_8 виник кримінально - протиправний намір, направлений на повторне привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_18 .
Діючи із прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на повторне привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_19 , які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк» (), ОСОБА_8 , перебуваючи у Бібіковському відділенні даного банку, що по бульварі Т. Шевченка, 33, в м. Києві, 24 лютого 2015 року, о 11 годині 17 хвилин, без присутності ОСОБА_19 або його довіреної на підставі Довіреності № 02-36/56 від 12 січня 2015 року особи ОСОБА_20 та законної вимоги останніх, склала заяву на видачу готівки № FJB054, в якій зазначила інформацію про зняття з особового рахунку грошових коштів в сумі 462 долара США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 24 лютого 2015 року становить 13 069,98 гривень, які належать ОСОБА_18 . У даній заяві про видачу готівки № FJBІ54, ОСОБА_8 особисто виконала підпис від імені клієнта - ОСОБА_18 , а також для надання документу офіційного змісту поставила власний підпис, як працівник банку, який здійснює вказану операцію.
Після цього, достовірно знаючи, що ОСОБА_19 - клієнт банку ПАТ «Укрсоцбанк» () або його довірена на підставі Довіреності № 02-36/56 від 12 січня 2015 року особа ОСОБА_21 дозволу на зняття грошових коштів не надавали, і про це їм нічого невідомо, ОСОБА_14 здійснила банківську операцію та безпосередньо зняла грошові кошти ОСОБА_18 в сумі 462 долара США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 24 лютого 2015 року становить 13 069,98 гривень та які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк» (). Обготівкувавши вказану суму коштів, що належать ОСОБА_18 , ОСОБА_8 здійснила їх повторне привласнення.

Згідно висновку експерта № 41/тдд від 30 листопада 2015 року, підпис від імені ОСОБА_8 , розташований в графі «Підписи банку» в заяві на видачу готівки № FJB054 від 24 лютого 2015 року в ПАТ «Укрсоцбанк» виконаний ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта № 18/тдд від 20 січня 2016 року ,підпис в заяві нa видачу готівки № FJB054 від 24 лютого 2015 року в ПАТ «Укрсоцбанк» в графі «Підпис Отримувача» виконаний ОСОБА_8 .
Крім того, 23 квітня 2015 року, у невстановлений час, обіймаючи посаду старшого касира Бібіковського відділення № 228 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу, перебуваючи у Бібіковському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (), що по бульварі Т. Шевченка, 33, в м. Києві, у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний намір, направлений па повторне привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_18 .
Діючи із прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на повторне привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_18 , які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПAT «Укрсоцбанк» (), ОСОБА_8 , перебуваючи у Бібіковському відділенні даного банку, що по бульварі Т. Шевченка, в м. Києві, в невстановлений час, 23 квітня 2015 року, без присутності ОСОБА_18 або його довіреної на підставі Довіреності № 02-36/56 від 12 січня 2015 року особи ОСОБА_22 , та законної вимоги останніх, склала заяву на видачу готівки, в якій зазначила інформацію про зняття з особового рахунку грошових коштів в сумі 271 долар США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України па 23 квітня 2015 року становить 6 108,90 гривень та які належать ОСОБА_19 . У даній заяві про видачу готівки, у якій невстановлена особа виконала підпис від імені клієнта - ОСОБА_19 , ОСОБА_8 для надання документу офіційного змісту поставила власний підпис, як працівник банку, який здійснює вказану операцію.
Після цього, достовірно знаючи, що ОСОБА_19 - клієнт банку ПАТ «Укрсоцбанк» () або його довірена на підставі Довіреності № 02-36/56 від 12 січня 2015 року особа ОСОБА_21 дозволу на зняття грошових коштів не надавали, і про це їм нічого невідомо, ОСОБА_23 здійснила банківську операцію та безпосередньо зняла грошові кошти ОСОБА_18 в сумі 271 долар США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 23 квітня 2015 року становить 6 108,90 гривень, які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк» (). Обготівкувавши вказану суму коштів, що належать ОСОБА_24 , ОСОБА_8 здійснила їх повторне привласнення та розпорядилась ними на власний розсуд.
Крім того, згідно із наказом виконувача обов`язків начальника департаменту персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_25 № 937-п від 05 травня 2015 року, старшого касира Бібіковського відділення № 228 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу ОСОБА_8 за її згодою переведено на посаду старшого касира Ленінградського відділення № 033 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу.
27 липня 2015 року, у невстановлений час, обіймаючи посаду старшого касира Ленінградського відділення № 033 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу, перебуваючи у Ленінградському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (), що по проспекту Ю. Гагаріна, 2/34, кв. 16-17 в м. Києві, у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний намір, направлений на повторне привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДРІЮУ 00039019) - ОСОБА_18 .
Діючи із прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на повторне привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_18 , які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в 1 ПАТ «Укрсоцбанк» (), ОСОБА_8 , перебуваючи у Ленінградському відділенні даного банку, що по проспекту Юрія Гагаріна, 2/34, кв. 16-17 в м. Києві, в невстановлений час 27 липня 2015 року, без присутності ОСОБА_18 або його довіреної на підставі Довіреності № 02- 36/56 від 12 січня 2015 року особи ОСОБА_22 , та законної вимоги останніх, склала заяву на видачу готівки № FJB15, в якій зазначила інформацію про зняття з особового рахунку грошових коштів в сумі 100 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 27 липня 2015 року становить 2 207,35 гривень та які належать ОСОБА_18 . У даній заяві про видачу готівки № НОМЕР_3 ОСОБА_8 особисто виконала підпис від імені клієнта - ОСОБА_18 , а також для надання документу офіційного змісту поставила власний підпис, як працівник банку, який здійснює вказану операцію.
Після цього, достовірно знаючи, що ОСОБА_18 - клієнт банку ПАТ«Укрсоцбанк» () або його довірена на підставі Довіреності № 02-36/56 від 12 січня 2015 року особа ОСОБА_22 дозволу па зняття грошових коштів не надавали, і про це їм нічого невідомо, ОСОБА_8 здійснила банківську операцію та безпосередньо зняла грошові кошти ОСОБА_19 в сумі 100 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 27 липня 2015 року становить 2 207,35 гривень, які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк» (ЄДР1ІОУ 00039019). Обготівкувавши вказану суму коштів, що належать ОСОБА_19 , ОСОБА_14 здійснила їх повторне привласнення.
Згідно висновку експерта № 41 /тдд від 30 листопада 2015 року, підпис від імені ОСОБА_14 , розташований в графі «Підписи банку» в заяві на видачу готівки № РІВ 115 від 27 липня 2015 року в ПАТ «Укрсоцбанк» викопаний ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 18/тдд від 20 січня 2016 року, підпис в заяві на видачу готівки № ВІВ 115 від 27 липня 2015 року в ПАТ «Укрсоцбанк» в графі «Підпис Отримувача» виконаний ОСОБА_8 .
Крім того, 28 липня 2015 року, у невстановлений час, обіймаючи посаду старшого касира Ленінградського відділення № 033 департаменту роздрібних продажів у Київському регіоні центру роздрібного бізнесу, перебуваючи у Ленінградському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (), що по проспекту Ю. Гагаріна, 2/34, кв. 16-17 в м. Києві, у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний намір, направлений на повторне привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» (СДРІІОУ 00039019) - ОСОБА_19 .
Діючи із прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на повторне привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, що належали клієнту ПАТ «Укрсоцбанк» () - ОСОБА_19 , які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк» (СДРІІОУ 00039019), ОСОБА_8 , перебуваючи у Ленінградському відділенні даного банку, що по проспекту Ю. Гагаріна, 2/34, кв. 16-17 в м. Києві, в невстановлений час, 28 липня 2015 року, без присутності ОСОБА_19 або його довіреної па підставі Довіреності № 02- 36/56 від 12 січня 2015 року особи ОСОБА_21 , та законної вимоги останніх, склала заяву на видачу готівки № РІВ 082, в якій зазначила інформацію про зняття з особового рахунку грошових коштів в сумі 170 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 28 липня 2015 року становить 3 750,57 гривень та які належать ОСОБА_19 . У даній заяві про видачу готівки № РIB082, ОСОБА_8 особисто виконала підпис від імені клієнта - ОСОБА_19 , а також для надання документу офіційного змісту поставила власний підпис, як працівник банку, який здійснює вказану операцію.
Після цього, достовірно знаючи, що ОСОБА_19 - клієнт банку ПАТ «Укрсоцбанк» () або його довірена на підставі Довіреності № 02-36/56 від 12 січня 2015 року особа ОСОБА_21 дозволу на зняття грошових коштів не надавали, і про це їм нічого невідомо, ОСОБА_8 здійснила банківську операцію та безпосередньо зняла грошові кошти ОСОБА_19 в сумі 170 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України на 28 липня 2015 року становить 3 750,57 гривень, які зберігались на особовому рахунку останнього за № НОМЕР_2 в ПАТ «Укрсоцбанк» (). Обготівкувавши вказану суму коштів, що належать ОСОБА_18 , ОСОБА_8 здійснила їх повторне привласнення.
Згідно висновку експерта № 41/тдд від 30 листопада 2015 року, підпис від імені ОСОБА_8 , розташований в графі «Підписи банку» в заяві на видачу готівки №ГЛЗ 082 від 28 липня 2015 року в ПАТ «Укрсоцбанк» виконаний ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта № 18/тдд від 20 січня 2016 року, підпис в заяві на видачу готівки № І-JB082 від 28 липня 2015 року в ПАТ «Укрсоцбанк» в графі «Підпис отримувача» виконаний ОСОБА_8 .
Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_26 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікацію її дій, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; за ч. 3 ст.358 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком па 3 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор посилався на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої унаслідок м`якості.
Зазначав, що суд першої інстанції призначив обвинуваченій основне покарання у виді обмеження волі, яке згідно ч. 3 ст. 61 КК України не може бути застосоване до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Крім того, не оспорюючи висновки суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та застосування положень ст. 75 КК України, прокурор зазначав, що при призначенні обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки та при звільненні обвинуваченої на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки, судом першої інстанції в достатній мірі не враховано те, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду старшого касира, будучи працівником ПАТ «Укрсоцбанк», упродовж тривалого часу, а саме 18 липня 2014 року, 24 лютого 2015 року, 27 липня 2015 року та 28 липня 2015 року вчиняла незаконне привласнення грошових коштів, які належать клієнтам ПАТ «Укрсоцбанк». В ході досудового розслідування обвинувачена завдану потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду в повному обсязі не відшкодувала.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, також подав на вирок суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та за ч. 3 ст.358 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор ОСОБА_10 посилався на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та зазначав, що ОСОБА_8 має неповнолітню дитину ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на момент ухвалення вироку не виповнилося 14 років, а тому суд першої інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України призначив ОСОБА_8 основне покарання у виді обмеження волі.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційних скаргах прокурорів; вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_26 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 за наведених у них обставин, та просив призначити для ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавленні волі на певний строк, із звільненням її від відбування покарання з призначенням іспитового строку, представника потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, обвинувачену ОСОБА_8 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши обвинуваченій ОСОБА_8 останнє слово, вивчивши і перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши та обміркувавши доводи апелянтів, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_26 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 такими, що підлягають задоволенню частково,з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у привласненні чужого майна, яке було їй ввірене; у складенні працівником юридичної особи, який не є службовою особою, підробленого документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення; у привласненні чужого майна, яке було їй ввірене, вчиненому повторно; та у повторному складенні працівником юридичної особи, який не є службовою особою, підробленого документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченою, досліджувались судом за її згодою та згодою інших учасників кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_8 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченої, яка повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченої та юридична оцінка її злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин учиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості, правову кваліфікацію діянь обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 358, та ч. 3 ст. 358 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Згідно пункту 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Доводи, наведені у апеляційних скаргах заступника прокурора м. Києва ОСОБА_26 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 щодо призначення обвинуваченій основного покарання з порушенням вимог ч. 3 ст. 61 КК України, - колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачена ОСОБА_8 має неповнолітню дитину ОСОБА_27 , 2002 року народження, якій станом на день ухвалення вироку судом першої інстанції не виповнилося 14 років.

Наведене дає колегії суддів підстави для висновку, що під час призначення обвинуваченій покарання, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки призначив обвинуваченій основне покарання у виді обмеження волі без урахування того, що такий вид покарання не застосовується до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

У зв`язку з цим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409; п. 2 ч. 1 ст. 413; ст. 414 КПК України в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням за правилами пунктів 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 420 КПК України апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, колегія суддів, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, форму вини, мотив і мету, спосіб їх вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, та дані про особу обвинуваченої.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 12 КК України, вчинені обвинуваченою кримінальні правопорушення класифікуються як злочини невеликої, середньої тяжкості та тяжкий злочин.

ОСОБА_8 раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується за місцем реєстрації, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_27 , 2002 року народження, добровільно частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Також колегія суддів враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного та обмежень, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України при призначенні покарання, колегія суддів апеляційного суду уважає необхідним призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, та ч. 3 ст. 358 КК Україниу виді позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу, у мінімальних межах санкцій, передбачених вказаними статтями.

Як встановлено вироком суду першої інстанції, під час вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 займала посаду старшого касира ПАТ «Укрсоцбанк», яка пов`язана із збереженням переданих їй

матеріальних цінностей та грошових коштів на підставі договору про повну матеріальну відповідальність від 16 липня 2014 року, а томуколегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої за ч. 3 ст. 191 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності на строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 191 КК України.
При цьому колегія суддів враховує, що в апеляції заступника прокурора м. Києва ОСОБА_26 не наведено переконливих доводів про необхідність призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191, та ч. 3 ст. 358 КК Україниу виді позбавлення волі у максимальних межах, визначених санкціями цих статей, та призначення за ч. 1 ст. 191 КК України додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, а томуапеляційна скарга заступника прокурора м. Києва ОСОБА_26 підлягає задоволенню частково.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворих покарань більш суворим, приєднавши додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, які не оспорюються і прокурорами в апеляційних скаргах.

Так, звільняючи обвинувачену від відбування основного покарання з випробуванням, суд першої інстанції правильно врахував обставини, що характеризують особу обвинуваченої, добровільне часткове відшкодування нею заподіяної шкоди, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов вірного висновку відносно того, що виправлення, перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без її ізоляції від суспільства, та на підставі ст. 75 КК України звільнив останню від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені пунктами 3-4 ст. 76 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також запобігання вчиненню нею нових злочинів.

З огляду на викладене, апеляційні скарги заступника прокурора м. Києва ОСОБА_26 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання - скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку, в решті вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 373, 374, 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ст. 413, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 та апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких вона визнана винуватою:
за ч. 1 ст.191 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 191 КК України 3 (три) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 (два) роки;
за ч. 2 ст. 358 КК України штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень 00 копійок;

за ч. 3 ст. 358 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до пунктів 3-4 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_8 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
У решті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 рокузалишити без зміни.

Вирок Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ____________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3