АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/977/16 Справа № 175/592/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

24 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000207 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до двох років і шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, встановлено обвинуваченому обмеження: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміни місця проживання і роботи.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді двох років розбавлення волі за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2016 року, більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком два роки і шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за умови, що протягом одного року і шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладенні на нього обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміни місця проживання і роботи.

Також вирішено питання щодо речових доказів, повернуто їх у розпорядження власника.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, заступником прокурора області було подано апеляційну скаргу, в якій прокурор, без оскарження фактичних обставин вчиненого обвинуваченим та призначеного судом покарання, просить змінити резолютивну частину вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На переконання прокурора, суд у резолютивній частині свого вироку належним чином не виклав призначене особі покарання, що може викликати під час виконання не розуміння у частинні розміру та виду призначеного покарання.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджено за те, що він 30 січня 2016 року приблизно о 15 годині, знаходячись у приміщені Гіпермаркету ТОВ «Група Рітейлу Україна», розташованого у ТРЦ «Караван», по вул. Нижньодніпровській 17 у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, де у нього виник раптовий злочинний умисел направлений на таємне викрадання чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу викрав із торгівельного залу гіпермаркету сир «Парміджано Реджано Занетті 32% Італія», вагою 1196 г, вартістю 948,42 гривень, який сховав під верхній одяг куртку. Проте, довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_7 не вдалося, оскільки був затриманий на місці крадіжки працівниками охорони торгівельного закладу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

З`явившись у судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що вирок суду вважає законним та обґрунтованим, призначене покарання йому зрозуміле, а тому вважає, що не має жодних підстав для зміни резолютивної частини вироку.

З`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та обвинуваченого ОСОБА_7 , проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

При постановленні вироку, суд спочатку призначив покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та із застосуванням ст. 75 КК України звільнив особу від реального відбування із призначенням іспитового строку та встановив обмеження за ст. 76 КК України. Потім як того вимагає ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за правилом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та 6 місяців, і із застосуванням ст. 75 КК України звільнив особу від реального відбування покарання, обмежившись іспитовим строком на 1 рік та 6 місяців, із покладенням на обвинувачену особу обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Отже, як вбачається із тексту вироку судом першої інстанції фактично обвинуваченому було призначено покарання із дотриманням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів: призначено покарання у вигляді двох років та шести місяців позбавлення волі і, з урахуванням вимог ст. 75 КК України, звільнено особу від призначеного покарання з випробуванням на один рік та шість місяців, із покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи прокурора в частині того, що призначене вироком покарання під час його виконання може викликати сумніви стосовно його виду та розміру безпідставні. Оскільки під час апеляційного перегляду було встановлено, що суд першої інстанції із дотриманням ч. 4 ст. 70 КК України правильно призначив обвинуваченому покарання і за сукупністю злочинів, остаточно призначив покарання у вигляді двох років та шести місяців позбавлення волі, і, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнив особу від відбування покарання із випробуванням, що є зрозуміли і жодним чином не зможе вплинути на виконання зазначеного вироку, що свідчить про формальність доводів прокурора.

Жодних порушень, передбачених ст. 412 КПК України, які б були безумовною підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 376 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
у задоволенні апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 - відмовити.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року, яким засуджено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до двох років і шести місяців позбавленні волі і, із застосуванням ст. 70 ч. 4, 75, 76 КК України, звільнено від реального відбування покарання із іспитовим строком на один рік та шість місяців залишити без змінити.

На ухвалу апеляційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4