Справа № 199/8447/16-к
У Х В А Л А
іменем України
02 грудня 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження, несеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161. Скарга обґрунтовується тим, що з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви та порушення кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено слідчих дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Так слідчий стверджує, що ним не було отримано даних про суб`єктивну сторону злочину, але при цьому в матеріалах досудового розслідування відсутні навіть натяки на те, що слідчий намагався встановити самого суб`єкта злочину - тож слідчий був упередженим та просто замарудував досудове розслідування в даному кримінальному провадженні. Слідчим не було зроблено в постанові навіть опис обставин, а натомість слідчий обмежився лише теоритичним описом та абстрактною характеристикою об`єктивної сторони злочину за ст. 356 КК України, немов постанова це студентський реферат. Єдине, що зробив слідчий, так це допитав потерпілого ОСОБА_3 , але про цей допит немає і слова в оскаржуваній постанові, що явно не свідчить про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та законність оскаржуваної постанови. Крім того, зазначивши вище по тексту своєї постанови як ознаку об`єктивної сторони злочину за ст.356 КК України самовільне вчинення будь-яких дійслідчий тут же у виправдання своєї незаконної постанови перекручує цю ознаку і просто на ходу починає фантазувати, зазначаючи наступні свої теоретичні вишукування (далі цитата з постанови слідчого зі всіма хибами як воно там є): Зокрема, за ст.356 за наявності всіх ознак цього складу злочину належить кваліфікувати заволодіння майном, яке є предметом цивільно-правового спору або перебуває у загальній спільній власності суб`єкта та інших осіб, а також заволодіння майном, відносно якого особа передбачає, хоч і помилково, наявність у неї певних прав." Насправді ж самоправні дії, вчинені посадовими особами ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго", відомості про які зазначено в заяві ОСОБА_3 , є, як вбачається, способом вчинення іншого, більш тяжкого злочину - примушування боржника, як на недолугу уяву цих посадових осіб, до виконання цивільно-правових зобов`язань (ст. 355 КК України) тож зазначені в заяві ОСОБА_3 дії посадових осіб ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго слід взагалі кваліфікувати лише за статтею, яка передбачає відповідальність за конкретні самоправні дії, і додаткової кваліфікації за ст. 356 КК України не потребує. Відтак, рішення слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000161, яке оформлене його постановою від 30.11.2013 р., є необґрунтованим, неумотивованим, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі вимоги за скаргою, та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.

Особа, рішення якої оскаржується, була належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Судом досліджено матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161, та встановлено, що ОСОБА_3 , який у межах вказаного кримінального провадження має статус потерпілого, оскражується постанова слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття вказаного кримінального провадження, винесена 30 листопада 2013 року.

За ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Це правило має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи, в яких порушується це питання розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інші зацікавлені особи перебувати у стані невизначеності надто довго. Зазначене правило надає потенційному заявникові достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати заяву і, якщо вирішить, що так, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувань позицію. Це правило чітко окреслює часові межі з боку суду і визначає як для осіб, так і для органів влади період, після якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд враховує, що матеріали кримінального провадження не містять підтвердження вручення оскаржуваної копії ОСОБА_3 , разом з тим, а матеріалах наявна заява ОСОБА_3 датована 21 квітня 2016 року про видачу кримінального провадження для ознайомлення та здійснений на ній ОСОБА_3 запис про те, що він з матеріалами ознайомлений 28 квітня 2016 року.

Суд, поза всяким розумним сумнівом, вважає доведеним факт того, що починаючи з 28 квітня 2016 року ОСОБА_3 мав можливість визначитися з необхідністю подання скарги та її мотивування, що узгоджується з тим, що в скарзі останнім була не тільки надана оцінка оскаржуваній постанові, викладені детальні доводи, а навіть приведені цитати з тексту постанови.

Доводи ОСОБА_3 про те, що він копію постанови не отримав, висновків суду не спростовують.

ОСОБА_3 своїми процесуальними правами розпорядився на власний розсуд, протягом десяти днів після 28 квітня 2016 року постанову слідчого не оскаржив, а зі скаргою до суду звернувся лише 22 листопада 2016 року, тобто більше ніж через п`ять місяців після закінчення строку оскарження.

В судовому засідання заявнику було запропоновано повідомити суду поважні причини пропуску строку оскарження, однак ОСОБА_3 повідомити такі причини суду не побажав, пославшись на ст. 63 Конституції України.

Зі скарги поважні причини пропуску строку оскарження не вбачаються.

Суд враховує, що згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
На стадії відкриття провадження за скаргою суд був позбавлений можливості оцінити зазначені фактичні обставини, а ч. 2 ст. 307 КПК України не передбачає можливості винесення за результатами розгляду скарги такого процесуального рішення, як повернення скарги заявнику.
Зокрема, за ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
З огляду на викладене, слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161 залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали.

Слідчий суддя:

05.12.2016