Справа № 535/804/16-к
Провадження № 1-кп/535/72/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року смт Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт Котельва Полтавської області кримінальне провадження №535/804/16 к провадження №1кп/535/72/16, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000444 від 21.11.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Охтирка, Охтирського району, Сумської області, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:
21.11.2015 близько 03 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи, згідно висновку щодо результатів медичного огляду Котелевської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння від 21.11.2015, в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 , рухався по авто дорозі Суми-Полтава в напрямку м. Охтирка, де на відстані 30 метрів від знаку 5.23.1 Правил дорожнього руху України «Початок населеного пункту» с. Лихачівка, Котелевського району, Полтавської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ-21124, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 , яка була водієм даного автомобіля ВАЗ-21124, отримала тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 34 від 10.02.2016, у вигляді: переломів С6-С7 шийних хребців, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми та забійної рани голови, які могли утворитися від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути і виступаючі частини салону автомобіля та кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, згідно висновку комплексної автотехнічно-трасологічної експертизи № 346 від 28.09.2016 року. порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, а перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Крім цього водій автомобіля «HONDA CR-V», державний номерний НОМЕР_1 ОСОБА_6 , мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання зазначених вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не будь-яких перешкод технічного характеру.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

До судового розгляду справи по суті прокурором подано цивільний позов в інтересах держави, в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до обвинуваченого ОСОБА_6 , а також цивільний позов до останнього було подано і потерпілою ОСОБА_4 .

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 остаточно свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин встановлених вище судом, визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення ним злочину, так як вони встановлені судом, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував повністю всю шкоду за двома цивільними позовами.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявила письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням між сторонами на підставі ст. 46 КК України.

З тексту даного клопотання вбачається, що між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 було досягнуто згоди щодо повного відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди від кримінального провадження і між сторонами відбулося примирення. Своїми діями ОСОБА_6 повністю відшкодував заподіяні збитки та усунув заподіяну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала своє клопотання та просила його задовільнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з винним.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився надав до суду письмову заяву в якій зазначив, що на цей час договір на представництво потерпілої у судовому засіданні між ним та потерпілою ОСОБА_4 розірваний, проте вказав, що згідний з закриттям кримінального провадження за ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання потерпілої ОСОБА_4 посилаючись на те, що по даній справі слід ухвалити вирок, так як ОСОБА_6 вчинив злочин проти суспільних відносин безпеки руху та експлуатації транспорту в стані сп`яніння, а тому його слід визнати винним та позбавити водійських прав.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , підтримав клопотання потерпілої та просив його задовільнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з винним, а також зазначив, що зазначені доводи прокурора не впливають на застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання потерпілої ОСОБА_4 та просив його задовільнити та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням на, що в судовому засіданні надав суду свою згоду.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши доводи клопотання, дослідивши матеріали справи, виходить з такого.

Зі змісту пункту 1 частини 2 ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно частини першої ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Частиною 4 ст. 286 КПК України закріплено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за №12 від 23.12.2005 року судам роз`яснено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити визначеному КПК) порядку відповідне судове рішення.

Отже, суд на підставі допиту обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідженням даних документів та висновків експертиз переконався, що діяння, яке поставлено обвинуваченому ОСОБА_6 за провину дійсно мало місце та воно містить склад злочину та він винен в його вчиненні.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 є такою особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності та вперше вчинила злочин (т. 1 а.с. 237-238).

Також суд враховує ту обставину, що згідно даного обвинувачення ОСОБА_6 скоїв одне діяння.

Дане діяння ОСОБА_6 містить ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Цей злочин є необережним та не відноситься до корупційних злочинів та відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що на стадії судового розгляду справи по суті, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 примирилися, про що окрім їх пояснень ще свідчить подане нею письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та розписка про відшкодування шкоди, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 99; 100).

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 погодився із застосуванням до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, про що надав суду згоду.

Факт відшкодування ОСОБА_6 завданих ним скоєним злочином збитків та шкоди теж знайшло своє підтвердження, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка потерпілої та оригінали квитанцій про оплату витрачених коштів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (т. 2 а.с. 75, 98, 99).

Згідно роз`яснень, які містяться у пункту 4 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Доводи прокурора стосовно того, що по даній справі слід ухвалити вирок, так як ОСОБА_6 вчинив злочин проти суспільних відносин безпеки руху та експлуатації транспорту в стані сп`яніння, не впливають на підстави застосування ст. 46 КК України.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, оскільки він є такою особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення (злочин) невеликої тяжкості, примирився з потерпілою ОСОБА_4 та він відшкодував завдані ним збитки та шкоду від злочину, а тому слід закрити провадження по даній справі.

Щодо вирішення цивільних позовів у даній справі суд виходить з такого.

Цивільний позов начальника Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заявлений в інтересах держави, в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, затрачених на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину, необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття провадження з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.

Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Виходячи із змісту ч.1 ст. 129 КПК України, цивільний позов вирішується лише при ухваленні обвинувального вироку та постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, цивільний позов прокурора начальника Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заявлений в інтересах держави, в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, затрачених на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину, необхідно залишити без розгляду.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував витрати, затрачені на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину згідно даного позову прокурора повністю в заявленій ним розмірі 1619 грн. 40 коп. (т. 2 а.с. 75, 98).

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з письмового клопотання потерпілої ОСОБА_4 вона відмовилася від поданого нею цивільного позову в зв`язку з тим, що між сторонами було досягнуто згоди про розмір та порядок добровільного відшкодування спричинених їй матеріальних збитків та моральної шкоди з боку ОСОБА_6 . При цьому зазначила, що з наслідками відмови від позову ознайомлена.

Виходячи з того, що потерпілою ОСОБА_4 , заявлено клопотання про закриття провадження за її цивільним позовом до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, що завдана внаслідок ДТП в зв`язку з тим, що вона відмовляється від позову, бо ОСОБА_6 відшкодував їй заподіяну майнову та моральну шкоду, то до вказаних правовідносин, які не врегульовані КПК України, слід застосувати ст. 205 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Підстав для неприйняття відмови від цивільного позову немає, оскільки це не порушує права сторін і не суперечить їх інтересам, тому що в судовому засіданні потерпіла запевнила, що обвинувачений відшкодував завдану йому злочином майнову та моральну шкоду в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, провадження за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, що завдана внаслідок ДТП, необхідно закрити, оскільки це не суперечить засадам кримінального судочинства та відповідає засаді диспозитивної, передбаченої у ст. 26 КПК України.

Суд вважає за необхідне, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 та ст. 126 КПК України стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь держави за проведення судової транспортної-трасологічної експертизи, висновок експерта № 1/35 від 14.12.2015 року витрати на проведення експертизи становлять 736 грн. 56 коп.; судової-автотоварознавчої експертизи, висновок експерта № 1/34 від 05.01.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 1 152 грн. 00 коп.; судової-автотоварознавчої експертизи, висновок експерта № 1/35 від 22.01.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 1 152 грн. 00 коп. ; судової-автотехнічної експертизи, висновок експерта № 134 від 10.05.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 703 грн. 68 коп.; комплексної автотехнічної-трасологічної експертизи, висновок експерта № 346 28.09.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 703 грн. 68 коп.

У відповідності до ст. 100 КПК України речові докази: автомобіль марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий його власнику ОСОБА_6 під зберігаючу розписку повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль марки ВАЗ-21124, державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий його власнику ОСОБА_9 під зберігаючу розписку повернути власнику ОСОБА_9 .

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З урахуванням наведеного слід скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області 10.06.2016 року, а саме на автомобіль марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись ст. ст. 128, 284, 288, 372 КПК України, ст. ст.12, 46, 286 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
1.Клопотання потерпілої ОСОБА_4 , - задовольнити повністю.

2.Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою ОСОБА_4 .

3.Кримінальне провадження за №535/804/16 к провадження №1кп/535/72/16, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000444 від 21.11.2015 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

4.Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.

5.Цивільний позов начальника Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заявлений в інтересах держави, в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, затрачених на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину, - залишити без розгляду.

6.Роз`яснити прокурору, що він може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

7.Закрити провадження за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, що завдана внаслідок ДТП, у зв`язку з відмовою цивільного позивача від позову.

8.Процесуальні витрати за проведення:

- судової транспортної-трасологічної експертизи, висновок експерта № 1/35 від 14.12.2015 року витрати на проведення експертизи становлять 736 грн. 56 коп.;

- судової-автотоварознавчої експертизи, висновок експерта № 1/34 від 05.01.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 1 152 грн. 00 коп.;

- судової-автотоварознавчої експертизи, висновок експерта № 1/35 від 22.01.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 1 152 грн. 00 коп. ;
- судової-автотехнічної експертизи, висновок експерта № 134 від 10.05.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 703 грн. 68 коп.;
- комплексної автотехнічної-трасологічної експертизи, висновок експерта № 346 28.09.2016 року витрати на проведення експертизи становлять 703 грн. 68 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

9. Речові докази: автомобіль марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий його власнику ОСОБА_6 під зберігаючу розписку повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль марки ВАЗ-21124, державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий його власнику ОСОБА_9 під зберігаючу розписку повернути власнику ОСОБА_9 .

10 . Скасувати арешт майна який накладений ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області 10.06.2016 року, а саме на автомобіль марки «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

11.Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 7 діб з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Котелевський районний суд Полтавської області.

12. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

13. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1 .