Дата документу Справа № 229/625/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/55/16
Єдиний унікальний № 229/625/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 317 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001469, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 06 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 317 КК України і призначено покарання: за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 317 КК України у виді 4 років позбавлення волі із конфіскацією ? частини майна, належного йому на праві власності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією ? частини майна, належного йому на праві власності. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого залишено у вигляді домашнього арешту. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Донецькій області процесуальні витрати в сумі 1131 грн. 00 коп.

Згідно вироку, 06 листопада 2014 року вранці (більш точний час судом не встановлений) ОСОБА_7 домовився зі знайомим йому ОСОБА_8 про надання останньому приміщення своєї квартири АДРЕСА_2 , для незаконного виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну.

В той же день, 06 листопада 2014 року приблизно о 13 годині (більш точний час судом не встановлений) до приміщення вищевказаної квартири прийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які принесли придбаний кадеїновмістимий медичний препарат «пятерчатка», для виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну, та його незаконного спільного вживання.

В період часу з 13 години 00 хвилин до 15 години 30 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні кухні вищевказаної квартири, використовуючи придбаний кадеїновмістимий медичний препарат «пятерчатка», лимону кислоту, білизну, фосфор, йод, спирт, які знаходились за місцем проживання ОСОБА_7 , виготовили для незаконного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - дезоморфін у невстановленій в ході досудового розслідування кількості. Приблизно о 15 годині (більш точний час судом не встановлено) до вищевказаної квартири, з метою незаконного вживання дезоморфіну, прийшов ОСОБА_11 .

Приблизно о 15 годині 30 хвилин (більш точний час судом не встановлено) ОСОБА_7 умисно надав ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 приміщення квартири АДРЕСА_2 , для незаконного вживання шляхом внутрішньовенної ін`єкції частини виготовленого особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну, а також частину наркотичного засобу вжив самостійно.

Постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» - дезоморфін віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця 1, Список №1).

Продовжуючи свою злочину діяльність, 08 січня 2015 року в денний час (більш точний час судом не встановлений) ОСОБА_7 , повторно домовився зі знайомим йому ОСОБА_12 про надання тому приміщення своєї квартири АДРЕСА_2 , для незаконного виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну.

В той же день, 08 січня 2015 року приблизно о 12 годині (більш точний час судом не встановлений), до приміщення вищевказаної квартири прийшов ОСОБА_12 , який приніс придбаний кадеїновмістимий медичний препарат «пенталгін», для виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну, та його незаконного спільного вживання.

В період часу з 13 години 00 хвилин до 15 години 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , знаходячись у приміщенні кухні вищевказаної квартири, використовуючи придбаний кадеїновмістимий медичний препарат «пенталгін», лимону кислоту, білизну, фосфор, йод, спирт, які знаходились за місцем проживання ОСОБА_7 , виготовили для незаконного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - дезоморфін у невстановленій в ході досудового розслідування кількості. Приблизно о 14 годині (більш точний час судом не встановлено) до квартири АДРЕСА_2 , з метою незаконного виготовлення та вживання особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну прийшов ОСОБА_8 , який продовжив разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 виготовляти особливо небезпечний наркотичний засіб - дезоморфін.

Приблизно о 16 годині 00 хвилин (більш точний час судом не встановлено) ОСОБА_7 , повторно, умисно надав ОСОБА_8 та ОСОБА_12 приміщення квартири АДРЕСА_2 , для незаконного вживання шляхом внутрішньовенної ін`єкції частини виготовленого особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну, а також частину наркотичного засобу вжив самостійно.

Постановою КМУ від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» - дезоморфін віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця 1, Список №1).

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилається на незаконність вироку через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
При цьому зазначає, що суд не врахував факт вчинення обвинуваченим за короткий проміжок часу двох аналогічних злочинів, їх небезпечність та ймовірність рецидиву або повторності в майбутньому. Не надав уваги, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, законних джерел отримання коштів немає, суспільно корисною працею не займається, вживає особливо небезпечний засіб дезоморфін, залежність від якого виникає після першого прийому, за місцем проживання характеризується посередньо, внаслідок чого безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, належним чином не мотивувавши у вироку свої висновки в цій частині.
На підставі цього, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 317 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за принципом поглинення покарань, остаточно призначити до відбування 4 роки позбавлення волі із конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві власності.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України колегія суддів не перевіряє і не досліджує вирок в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєних ним злочинів. Дані про його особу, а також обставини, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, що його обтяжують. З урахуванням зазначених обставин суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей обвинувачення та за правилами ст. 70 ч. 1 КК України. В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного покарання згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України. В апеляційній скарзі ставиться під сумнів обґрунтованість такого висновку з посиланням на короткий проміжок вчинення обвинуваченим злочинів, відсутність працевлаштування останнього, вживання особливо небезпечного засобу дезоморфіну, залежність від якого виникає після першого прийому та посередньої характеристики. Колегія суддів вважає, що наведені у скарзі доводи є непереконливими. Так, апелянт посилається на короткий проміжок часу між скоєнням злочинів, але колегія суддів не погоджується з таким аргументом, оскільки між 06.11.2014 року і 08.01.2015 року проміжок складає більш ніж два місяці і не свідчить про систематичність злочинної діяльності. Окрім того, апелянт використав в якості обґрунтування своєї позиції медичний критерій, не встановлений під час розгляду провадження, а саме виникнення залежності від першого прийому наркотичного засобу. Оскільки такий факт не є загальновідомим, суд апеляційної інстанції не має права використовувати його, як підставу для зміни судового рішення. Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для визнання висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання помилковим. З урахування того, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро покаявся, під час засідання суду апеляційної інстанції повідомив про своє працевлаштування, колегія суддів приходить висновку про відсутність достатніх підстав для скасування вироку за обставин, на які послався апелянт.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку вказівку про конфіскацію ? частини майна ОСОБА_7 , оскільки згідно з положеннями ст. 77 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, залишити без задоволення.
Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 06 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити, виключивши з резолютивної частини вироку вказівку на додаткове покарання у вигляді конфіскації ? частини майна ОСОБА_7 , відповідно до ст. 77 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4