У Х В А Л А
07 листопада 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на незаконні дії в.о. керівника прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення злочину.
Скаргу мотивує тим, що його заява від 11.10.2016 року про вчинення старшим дільничним інспектором міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364,365,366,368 КК України, в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 не була внесена до ЄРДР всупереч ст. 214 КПК України. В своїй заяві про злочин він виклав необхідні обставини та долучив лист прокурора Залізничного району м. Львова від 27.10.2015 року, який в межах іншого кримінального провадження встановив, що в діях працівника міліції ОСОБА_4 можливо вбачаються ознаки вказаних вище кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, просив таку задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів скарги 11.10.2016 року ОСОБА_3 подав до прокуратури Львівської області заяву про вчинення старшим дільничним інспектором міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364,365,366,368 КК України. Вказана заява 12.10.2016 року скерована для організації розгляду керівнику Львівської місцевої прокуратури № 2, а 19.10.2016 року останнім скерована в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури № 1. 27.10.2016 року скаржнику надано відповідь, що його заява не внесена до ЄРДР, оскільки лист містить лише припущення про наявність ознак кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим призначено службове розслідування, а звернення і долучені додатки не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення працівником Галицького РВ кримінальних правопорушень.
Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відтак, розгляд скарги проводиться на підставі поданих скаржником документів.

Зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення, яка в кінцевому надіслана до Львівської місцевої прокуратури № 1 вбачається, що 27.10.2015 року прокурором Залізничного району м. Львова під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні від 16.02.2015 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України встановлено, що в діях старшого дільничного інспектора міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області майора міліції ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364,365,366,368 КК України.
Разом з тим, лист від 27.10.2015 року, на який покликається скаржник, у встановленому законом порядку направлено начальнику управління внутрішньої безпеки у Львівській області для проведення службової перевірки з даного приводу. Таким чином, за висновками такої перевірки буде встановлено наявність фактичних даних, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення, а відповідно і підстави для внесення інформації до ЄРДР.
Натомість викладені скаржником обставини в заяві про злочин від 11.10.2016 року не можуть вважатись фактичними даними, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, приходжу до висновку, що дії в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 в даному випадку є правомірними. На підставі отриманої заяви в прокурора не виникло обов`язку вносити відомості в ЄРДР, внаслідок чого скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.
На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -
у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1