Ухвала
іменем україни
01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,
встановила:
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області

від 05 лютого 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця, Кельменецького району, Чернівецької області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 07 квітня 2009 року за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений

05 липня 2012 року по відбуттю покарання,
- засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 04 травня 2015 року, близько 12 години, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком руки в область лівої частини обличчя, від чого останній впав на ліжко, після чого засуджений ОСОБА_4 сів на потерпілого ОСОБА_5 зверху та надавив коліном правої ноги на ліву частину обличчя. Знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, схопив правою рукою потерпілого ОСОБА_5 та почав його душити, від чого останній впав на землю. В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, ставить питання про її скасування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Зокрема, на думку скаржника, поза увагою апеляційного суду залишилося те, що вчинений ОСОБА_4 злочин проти життя та здоров`я особи є одними із найбільш небезпечних серед кримінальних правопорушень, оскільки вчинений умисно та з метою спричинення потерпілій особі тілесних ушкоджень, самі обставини вчинення засудженим злочину, що свідчать про його підвищену суспільну небезпечність. Апеляційним судом не повною мірою враховано особу ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а вчинив повторно умисний тяжкий злочин, що вказує на його не бажання становитись на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши долучені до касаційної скарги судові рішення, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.
Неспроможними є доводи касаційної скарги прокурора про м`якість призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_4 покарання судом обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашену судимість.
У відповідності до ст. 66 КК України обставин, які б пом`якшували чи обставин, що у відповідності до ст. 67 КК України, які б обтяжували призначене ОСОБА_4 покарання, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі з відбуванням його у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції засудженого від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду та з обов`язковим залученням ОСОБА_4 до праці.
З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду постановлений щодо ОСОБА_4 з аналогічних касаційній скарзі доводів, та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Враховуючи викладене, призначене засудженому ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Підстав вважати призначене засудженому покарання за своїм видом чи розміром явно несправедливим внаслідок м`якості немає.
За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 травня

2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3