Справа № 640/9904/16-к
н/п 1-кс/640/5068/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
володільця майна - ОСОБА_4 ,

Під час досудового розслідування встановлено, що 16.06.2016 приблизно о 14.00 в місті Харкові на проїзній частині по вул. Динамівській, на відстані 450 метрів від будинку № 1 по вул. Новгородській в бік вул. Сумської, стався наїзд автомобіля «ДЕУ ЛАНОС», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на перешкоду у вигляді паркану. Внаслідок зазначених подій постраждав пасажир вказаного вище автомобілю ОСОБА_7 , якого було доставлено до ХМКЛШНД.
17.06.2016 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ДЕУ Ланос», р.н. НОМЕР_1 , був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль «ДЕУ Ланос», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 , яка мешкає: АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку його водія, з метою забезпечення зберігання слідової та доказової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначений в клопотанні автомобіль.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий його підтримав.
ОСОБА_6 , власник майна, у судове засідання не з`явилась, судом вживались заходи щодо її належного повідомлення про час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт транспортного засобу. Неприбуття власника майна у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
ОСОБА_4 , володілець майна, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого про арешт майна, оскільки слідчим не наведено жодного факту, що він має намір приховати, пошкодити чи знищити зазначене майно, а знаходження автомобіля на штрафному майданчику може негативно відобразиться на матеріальному становищі його сім`ї. Крім цього, гр. ОСОБА_7 не отримував внаслідок даної ДТП ніяких тілесних ушкоджень, не надавав згоди слідчому на залучення його в якості потерпілого по даному кримінальному провадженню, тому, взагалі, в діях водія відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні рухоме майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки транспортний засіб є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для уникнення загрози зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, втрати слідової інформації, та вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль «ДЕУ Ланос», р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , що мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування ним та відчуження у будь-який спосіб.
Доводи володільця майна ОСОБА_4 стосовно відсутності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на даному етапі суд відхиляє, оскільки вони повинні бути перевірені в ході досудового розслідування.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на автомобіль «ДЕУ Ланос», р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , що мешкає: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування ним та відчуження у будь-який спосіб.
Зберігання автомобіля «ДЕУ Ланос», р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенковський, 28.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1