КП№ 278/3771/15-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
01 березня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -
за ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Попередніми Указами Президента України «Про часткову мобілізацію», а також Указом №15/2015 від 14.01.2015 року в Україні проводилася мобілізаця та було оголошено про особливий період у державі. На виконання Указу Президента України, ІНФОРМАЦІЯ_2 11.03.2015 року солдата ОСОБА_4 було призвано на військову службу, для проходження якої останній був направлений до військової частини НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 . Наказом командира вказаної військової частини від 13.03.2015 року №59 солдата ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу військової частини і призначено на посаду курсанта 2-ої навчальної роти 2-го навчального батальйону.
Отже, ОСОБА_4 відповідно до положень ст.ст. 2,4,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в умовах особливого періоду.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги відповідно до яких захист Вітчизни, незалежності та її територіальної цілісності є обов`язком громадянина України, а військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно
виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, доручені йому за посадою. Про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові За дозволом на звільнення з розташування військової частини військовослужбовець зобов`язаний звертатись до командира частини.
Усупереч вимогам закону, ОСОБА_4 вирішив порушити встановлений порядок проходження військової служби і самовільно, без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 .
Так, у травні 2015 року ОСОБА_4 був направлений на лікування до Житомирського військового госпіталя (військова частина НОМЕР_2 ). 21.05.2015 року обвинувачений повинен був повернутися до військової частини НОМЕР_1 . Проте, реалізуючі задуманий злочинний умисел, ОСОБА_4 21.05.2015 року о 08 год., діючи з прямим умислом в умовах особливого періоду, маючи реальну можливість для повернення до місця служби, з метою ухилення від військового обов`язку, до військової частини не повернувся. Після цього проводив час на власний розсуд. Перебуваючи поза межами військової частини, ОСОБА_4 не повідомляв правоохоронні чи інші органи державної влади про свою належність до військової служби та про ухилення від неї. 29.07.2015 року солдат ОСОБА_4 добровільно повернувся до військової частини, де приступив до виконання службових обов`язків.
ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся. Пояснив, що раніше він ніколи не служив, а тому йому важко було виконувати накази командира, який, до того, ж на його думку, відносився до нього упереджено. Він добровільно повернувся на службу, оскільки бажав виконувати військовий обов`язок. Вважає свій проступок важкою помилкою, просив суворо не карати. Пояснив, що його звільнено з військової служби.
Прокурор запропонував провести дослідження доказів у даній справі за спрощеним порядком. ОСОБА_4 погодився з такою позицією прокурора.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які учасниками кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Наслідки ч. 3 ст. 349 та ч.1 ст. 394 КПК України учасникам судового розгляду роз`яснені.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.
Призначаючи вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного ОСОБА_4 , а також обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення на місце служби. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, посередньо характеризується, добровільно повернувся на місце служби аби виконувати конституційний обов`язок по захисту і обороні держави. Разом з тим суд ураховує, що
злочин вчинено в умовах особливого для держави України періоду Наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин дещо знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого і вчиненого ним злочину та з врахуванням думки прокурора дають можливість призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, дозволить ефективніше досягати мети покарання.
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком терміном на 2 (два) роки. Покласти на засудженого обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію в інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1