Справа № 303/2185/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю строком шістдесят діб - до 16 червня 2016 року.
Органом досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 03 квітня 2016 року близько 18 год. 40 хв. на території АЗС №1 «Маркет» по вул.Мукачівській, 140 в с.Клячаново Мукачівського району, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю та із застосуванням заздаледідь заготовленої скляної пляшки для нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_8 , який знаходився на території АЗС, цією пляшкою один удар в область голови та декілька ударів по лівому плечу.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала, що прокурором не доведено обставини, які можуть бути достатніми для обрання запобіжного заходу тримання ОСОБА_7 під вартою на досудовому слідстві, а сама по собі тяжкість злочину, в якому він підозрюється, не може бути підставою, для застосування такого найбільш суворого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_7 під вартою. Вказує, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу а саме: що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 7, що, на думку прокурора, свідчить про невідворотність призначення ОСОБА_7 саме такого покарання, а тому він може переховуватись від органів розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначив також про розпочате кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_9 , який визнав свою вину та його захисника ОСОБА_6 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання підвартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Обставини справи та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 свідчать, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_7 , а саме, що він має постійне місце проживання, характеризується посередньо, раніше не судимий, слідчий суддя вірно дійшла висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту без застосування електронних засобів контрою. Такий запобіжний захід зможе запобігти спробам ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, суд поклав на ОСОБА_7 певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати прокурора, слідчого та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих виду та строку покарання ОСОБА_7 виходить за межі визначених законом повноважень прокурора та суперечить Загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п.10. ч.1 ст.7 КПК України презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова протии Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Обставини, на які вказує прокурор в апеляції, було враховано судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідаєданим про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.
Інші посилання прокурора, зокрема, на розпочате кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: