Справа № 216/2767/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 7 в приміщенні суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0000062 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянами України, середньо-спеціальна освіта, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, тимчасово не працюючого, , має статус ветерана війни учасника бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на посаді гранатометника у військовому званні солдата, 17.11.2014 року біля 13год. 00хв., діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 19.12.2014 року біля 09год. 00хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе,

чим вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, за ознаками самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

24.05.2016 року ОСОБА_4 і прокурор військової прокуратури Криворізького гарнізону капітан юстиції ОСОБА_3 під час досудового розслідування, досягли угоду про визнання винуватості, підписали її, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової позиції дій обвинуваченого за ч.3 ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

За змістом укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, а саме в тому, що являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді гранатометника у військовому званні солдата, 17.11.2014 року біля 13год. 00хв., у порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, поки 19.12.2014 року біля 09год. 00хв., тобто більше ніж через один місяць, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе.

Суд враховує ступінь та характер тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, з,явлення із зізнанням, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_4 ,, який злочин вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, являється учасником АТО та має статус ветерана війни учасника бойових дій, на час укладення угоди звільнений з військової служби в запас, позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання. Вказані обставини пом.якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не виявлено. Між ОСОБА_4 та прокурором в суді була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 407 КК України та було погоджено призначення останньому покарання, з урахуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100

( сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 грн.

Суд розглянув справу відповідно положень ст.473 ч.2, ст. 474, ст.475 Кримінального процесуального кодексу України.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому цілком зрозуміло наслідки угоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене суд вважає, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 Кримінального кодексу України за ознаками самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376, 473ч.2, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В :

Угоду про визнання винуватості від 24.05.2016 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. ч.3 ст. 407 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 ( сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 грн.

Матеріали кримінального провадження № 0000062 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/2767/16-к.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Головуючий суддя ОСОБА_1