У Х В А Л А
Справа № 184/2021/16-к
Номер провадження 1-в/184/381/16

24.11.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ОВЦ-79 ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров подання адміністрації ОВЦ №79 та спостережної комісії виконкому про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт відносно засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кремінна Луганської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, до засудження працювала приватним підприємцем, яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , раніше судимої, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджена вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч.4 ст.358 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ст.. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Зараховано відбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року з 22.10.2014 року по 13.11.2014 року. Рішенням комісії з питань розподілу направлення та переводу для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі у Дніпропетровській області (протокол №51 від 15.12.2014 року) визначено вид установи мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27.07.2016 року зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 22.10.2014 року 14.12.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ст.. 72 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України.

Адміністрація Орджонікідзевського виправного центру № 79 і спостережна комісія виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області звернулись до суду з поданням про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт відносно ОСОБА_6 на підставі ст.82 КК України та вказують на те, що вона сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою стала на шлях виправлення, за час відбування покарання характеризується позитивно, мала одне стягнення, яке знято заохоченням у встановленому законом порядку, вимоги режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку установи виконує, у взаємодії з іншими засудженими не конфліктна, а тому заслуговує на розгляд питання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт.

В судовому засіданні представник ОВЦ підтримала подання та просила його задовольнити.

ОСОБА_6 та її захисник в судовому засіданні не заперечували проти подання та просили замінити не відбуту частину покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання ОВЦ-79 та спостережної комісії, посилаючись на те, що засуджена має лише одне заохочення в ОВЦ-79, за активну участь у підготовці концерту та проведенні концертних програм, але ним було погашено стягнення, яке засуджена отримала за зберігання та використання заборонених предметів, а саме мобільного телефону, заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не має а тому не довела своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подання представника ОВЦ-79 та спостережної комісії виконкому Покровської міської ради, думку прокурора, прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні 03 липня 2014 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки. На підставі п. "є" ст. 1 та ст. 14 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнено обвинувачену ОСОБА_6 від відбування призначеного як основного, так і додаткового покарання по амністії. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої суму у розмірі 10 554 грн.10 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та суму у розмірі 600 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. 14.10.2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.14 року було змінено та виключено з мотивувальної та резолютивної частини посилання суду на застосування амністії до ОСОБА_6 на підставі п. "є" ст. 1 та ст. 14 Закону України "Про амністію у 2014 році". В іншій частині вирок залишено без змін.

14.11.2014 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки, призначеного за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 роки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2015 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014 року щодо ОСОБА_6 було скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 19.08.2015 року вироком апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року частково змінений, а саме: в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання по амністії на підставі п. "Є" ст. 1 та ст. 14 ЗУ "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року - вирок скасований, в іншій його частині був залишений без змін. 28.10.2015 року Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_6 про застосування до неї Закону України "Про амністію в 2014 році" було залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі ЗУ "про амністію у 2014 році" було залишено без змін. 16.03.2016 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.08.2015 року був залишений без змін. 27.07.2016 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області засудженій ОСОБА_6 було зараховано в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 22.10.2014 року по 14.12.2014 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Станом на 24.11.2016 року не відбутий строк покарання засудженої ОСОБА_6 складає 1 рік 9 місяців 5 днів, тобто вона відбула більше третини з призначеного покарання у виді позбавлення волі призначеного їй покарання.

З пояснень засудженої та представника установи відбування покарання та відповідно до матеріалів особової справи засудженої та наданої характеристики, ОСОБА_6 по прибуттю до Орджонікідзевського ВЦ №79 була працевлаштована до бригади №51 підприємства власного виробництва, швачкою, даний об`єм робіт виконує. За час відбування покарання характеризується позитивно, має одне стягнення, яке знято заохоченням в установленому законом порядку. Техніку безпеки праці на робочому місці дотримується. Вимоги режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку установи виконує. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує господарські роботи по установі та здійснює прибирання у відділенні. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Правова просвіта", "Підготовка до звільнення". Бере активну участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. Засуджена приймає активну участь у культурно-масових заходах, які проводяться в установі. А саме складає сценарії концертних програм та приймає активну в них участь (8 березня, день Перемоги, день Конституції, день Незалежності України). Є ініціатором роботи літературного гуртка та приймає активну у ньому участь. Входить до ради колективу засуджених відділення, де є старшою. Стежить за чистотою у відділенні та прилеглої території.

В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року з ОСОБА_6 стягнуто суму у розмірі 10 554 грн. 10 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та суму у розмірі 600 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. З зазначеної суми відшкодовано потерпілій лише суми у розмірі 4902 грн. відповідно платіжного доручення №226028 від 26.02.2016 року та у розмірі 13764 грн. відповідно до платіжного доручення №174186 від 18.05.2015 року Акціонерним товариством "СК "АХА Страхування". Особисто ОСОБА_6 під час відбування покарання шкода потерпілій, яка стягнута вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року не відшкодовувалась.

Так, підставою заміни не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд також зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною причиною для застосування ст.82 КК України щодо засудженого є саме доведення його виправлення.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_6 фактично відбула більше половини покарання із покарання призначеного, тому, на тверде переконання суду, мета виправлення засудженої за такий строк не досягнута.

Суд звертає увагу на той факт, що адміністрація установи посилається на наявність заохочення, яке вона отримала за активну участь у підготовці концерту та проведенні концертних програм, однак наявність лише одного заохочення за весь час відбуття покарання не може свідчити про виправлення засудженої. Крім того, отриманим засудженою вищевказаного заохоченням було знято з засудженої раніше накладеного стягнення за зберігання та використання заборонених предметів, а саме мобільного телефону. Засуджена за весь час відбування покарання не має жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

При цьому, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст. 82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

Крім того, суд не бере до уваги посилання засудженої щодо її хвороби, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутного покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення, а звільнення від покарання за хворобою відбувається відповідно до ст.84 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому у задоволенні подання Орджонікідзевського виправного центру №79 та спостережної комісії виконкому необхідно відмовити.

Керуючись ст.82 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання Орджонікідзевського виправного центру №79 та спостережної комісії виконкому про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт на підставі ст. 82 КК України відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1