Справа № 183/4438/14
№ 1-кп/183/11/16
В И Р О К
іменем України
24 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянув в залі Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0007504 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троянка, Казанковського району, Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого:
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого:
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
встановив:
15 грудня 2013 р., близько 00.15 год. ОСОБА_10 , разом зі своїм братом ОСОБА_11 , підійшли до магазину «Сім`я», який розташований по вул. Спаській, м. Новомосковська Дніпропетровської області, де побачили раніше не знайомого ОСОБА_6 , який в указаний час стояв біля магазину вживав спиртні напої разом з ОСОБА_12 . Після короткої розмови між ОСОБА_13 та потерпілим виникла сварка, і ОСОБА_10 , сприйнявши слова ОСОБА_6 як особисту образу вдарив ОСОБА_6 кулаком по тулубу.
ОСОБА_6 намагаючись уникнути подальшого розвитку конфлікту почав тікати в напрямку середньої школи № 13 вул. Спаської м. Новомосковська. ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 та з ОСОБА_12 наздогнали ОСОБА_6 поблизу середньої школи № 13, яка розташована по вул. Спаській, м. Новомосковська, щоб продовжити з`ясувати стосунки щодо конфлікту, де у них втрьох раптово виник прямий умисел на грабіж ОСОБА_6 , виконуючий який вони об`єднали втрьох свої зусилля, діючи свідомо, як співучасники, передбачаючи на бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків для потерпілого ОСОБА_6 , які були для них єдиними і неподільними, як для співучасників, з метою вилучення особистого майна потерпілого, напали на ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_14 обхватив ОСОБА_6 за тулуб руками і повалив на асфальтне покриття. Субота ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 нанесли не менше дев`яти ударів кулаками та ногами ОСОБА_6 по різним частинам тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин лівого ліктьового суглобу, синців на лівому ліктьовому суглобі, лівій вушній раковині, шиї, навколо лівого ока, саден шиї, лобі, верхній губі, правій щоці, лівій надбрівній області, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легкого ступеню тяжкості, після чого обшукали особисті речі, та відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном білого кольору марки «Prestigio СЕ-0770» вартістю 400 грн., фотоапаратом чорного кольору марки «Sony DSC-HX 20» вартістю 1000 грн., та грошовими коштами в розмірі 1100 грн. та з місця скоєння злочину втекли, розпорядилися викраденим на власний розсуд спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2500 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні не визнав, та пояснив, що 15.12.2013 р. він разом з братом ОСОБА_13 , сином ОСОБА_12 знаходилися в магазині «Тамара», розташованого м. Новомосковськ, вул. Спаська там познайомилися з потерпілим ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_14 пішов до магазину «Сім`я», а вони пішли за ним, там стався інцидент словесний з ОСОБА_6 , причина конфлікту була побутова, потім ОСОБА_17 побіг в сторону школи №13, вони наздогнали його, бігли за ним щоб поговорити, ніхто йому не погрожував, ОСОБА_6 впав і він з потерпілим боровся, а ОСОБА_14 їх рознімав. Після того як конфлікт закінчився, вони розійшлись. Він речі потерпілого не забирав, хто міг забирати не бачив, лише вдома він побачив фотоапарат, про який подумав, що це його фотоапарат, який міг принести ОСОБА_14 . На слідуючий день йому потрібні були гроші їхати на роботу, тому він заклав фотоапарат в ломбард. Будь якого наміру вчиняти грабіж він не мав.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні не визнав, та пояснив, що 15.12.2013 р. зустрів брата та племінника біля магазину «Тамара», відпочивали. Коли йшли додому підійшли до магазину «Сім`я», в ході бесіди виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_18 , вони посварилися. ОСОБА_6 його образив словами, і йому здалося, що ОСОБА_6 хоче вдарити його пляшкою з під пива по голові, тому він перший зреагував та вдарив ОСОБА_19 , по тулубу рукою, після чого ОСОБА_6 побіг в сторону школи №13, а він побіг за ним, щоб з`ясувати стосунки. Коли вони втрьох наздогнали ОСОБА_6 , той сам впав на землю. Коли падав ОСОБА_6 , він був п`яний, свідомість не втрачав, падала його сумка. ОСОБА_6 сварився з ОСОБА_11 , вони тримали один одного за одежу, боролися. Він пішов від місця спору, в боротьбі участі не приймав, ніяких речей у потерпілого не брав. ОСОБА_20 скоєного не пам`ятає, так як був дуже схвильований. Гроші та цінності у ОСОБА_6 ніхто не вимагав. Ніякого умислу на заволодіння майном ОСОБА_6 у нього не було. Він сплачував на лікування потерпілого 1800 грн., потім під час судового розгляду сплатив ще 1660 грн. потерпілому.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 15.12.2013 р. він з батьком та дядьком знаходилися біля магазину «Тамара», вживали пиво, підійшов ОСОБА_17 , познайомилися, розмовляли. ОСОБА_6 збирався додому і вони домовилися, що всі підуть разом і підійшли до магазину «Сім`я», там ОСОБА_6 купив пиво йому і собі. До них підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_21 , між ОСОБА_18 та ОСОБА_10 виник конфлікт і ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_6 , але в голову йому не попав, хотів друге вдарити. ОСОБА_6 побіг, а він за ним, так як ОСОБА_10 та йорж пішов за ОСОБА_22 . Біля школи №13 ОСОБА_6 впав, вони відтягнули його від дороги до дерев. Субота ОСОБА_21 боровся з ОСОБА_6 на землі. Після закінчення конфлікту, пішли додому і пройшли метрів 50 і він побачив в руках фотоапарат, подумав, що це їхній сімейний фотоапарат. Через дня три почали миритися з потерпілим, почали платити гроші, але йому було все мало. Він потерпілого не бив, тільки рознімав, гроші ніхто не вимагав, ніхто не погрожував. Не може пояснити, як фотоапарат у нього в руках з`явився, вважає, що підібрав на місці коли сварка закінчилася і вважав, що фотоапарат належить його дядькові.
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною дослідженими в суді доказами.
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що підтримує обвинувачення яке було пред`явлено ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. 15.12.2013 р. він йшов додому по вул. Спаській м. Новомосковська, при собі мав 1200 грн., зупинився біля магазину «Сім`я», познайомився з ОСОБА_12 , випивали біля магазину пиво, розмовляли. До них підійшли брати Суботи і в нього з одним з них виник конфлікт. ОСОБА_21 розбив пляшку і пішов на нього, він почав відбиватися і побіг. Його наздогнав ОСОБА_26 , вдарив ногою, він впав, підбігли ОСОБА_21 та ОСОБА_15 та почали бити його по тулубу, потилиці, голові. ОСОБА_21 виривав сумку, ОСОБА_26 в цей час тримав за ноги, ОСОБА_15 бігав навколо нього, потім він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то почув, що його обшукують, забрали сумку, хтось накинув на його шию ремінь та став душити, він зробив вигляд, що придушений, після чого його відпустили. Він пролежав годину, а потім пішов додому. У нього були тілесні ушкодження, забрали телефон, фотоапарат, 1150 грн. Пізніше йому повернула слідча фотоапарат, а телефон, він в той вечір знайшов, неподалеку від місця де його побили. «Розочка» з пляшки була у ОСОБА_21 , кількість ударів була приблизно 9, напад на нього був здійснений напроти школи №13. При нападі з нього Суботи вимагали гроші. Коли він хворів обвинувачені йому купували ліки, під час судового розгляду він отримав поштовий грошовий переказ, який використав для відшкодування витрат на судові засідання. Отримані ним гроші не можуть компенсувати всіх завданих йому збитків. Вважає, що обвинуваченим повинно бути призначено суворе покарання.
- заявою ОСОБА_6 від 15 грудня 2013 р. про притягнення до відповідальності невідомих осіб, які 15.12.2013 р. спричинили йому тілесні ушкодження, та забрали особисті речі мобільний телефон, фотоапарат, гроші 1200 грн.
- оглядом місця події від 15 грудня 2013 р. ділянки місцевості, яка розташовано поблизу загально освітньої школи №13 по вул. Спаській м. Новомосковськ,
- довідкою відповідно до якої вартість телефону «Prestigio CE-0700» становить 400 грн., фотоапарата «Soni» 1000 грн.
- оглядом предмета від 16 січня 2014 р. відповідно до якого ОСОБА_27 надав цифровий фотоапарат «Soni», який переданий потерпілому ОСОБА_6
- речовим доказом мобільним телефоном, який ОСОБА_6 отримав 18.12.2013 р.
- висновком експерта №808/Е відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин лівого ліктьового суглобу, синців на лівому ліктьовому суглобі, лівій вушній раковині, шиї, навколо лівого ока, саден шиї, лобі, верхній губі, правій щоці, лівій надбрівній області, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.
- слідчим експериментом від 27 березня 2014 р. проведеним за участю потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, як саме йому було заподіяно тілесні ушкодження.
- висновком експерта №234/Е/Д від 28 березня 2014 р., відповідно до якого виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин лівого ліктьового суглобу, синців на лівому ліктьовому суглобі, лівій вушній раковині, шиї, навколо лівого ока, саден шиї, лобі, верхній губі, правій щоці, лівій надбрівній області, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могла бути рука людина, зжата у кулак, або нога людини у взуті, можливо при механізмі на який вказує потерпілий ОСОБА_6 , під час проведення слідчого експерименту від 27.03.14 р.
- слідчим експериментом (з фотокартками) від 28 березня 2014р. проведеним за участю потерпілого ОСОБА_6 на вул. Спаській м. Новомосковська, де потерпілий сказав на ділянку місцевості де йому заподіяли тілесні ушкодження.
Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому злочині доведена повністю, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрозою такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому злочині доведена повністю, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрозою такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому злочині доведена повністю, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та погрозою такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Судом досліджено версію захисту, відповідно до якої обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не вчиняли грабежу, а можлива їх відповідальність за завдання потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження. Таку версію захисту суд вважає нічим не обґрунтованою, надуманою, і суд розцінює такі показання обвинувачених, їх правом на захист, обраним відповідно до закону та свого розуміння вчинених дій, а також вважає їх позицію намаганням уникнути відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Вказана версія спростовується дослідженими доказами обвинувачення. Суд встановив, що потерпілий ОСОБА_6 протягом судового розгляду, будучи допитаним неодноразово стороною захисту та прокурором, давав послідовні, категоричні та стверджувальні показання, щодо обставин вчинених щодо нього злочину разом трьома обвинуваченими, і ці показання не викликають у суду сумніву в їх правдивості, або бажанні оговорити обвинувачених і стороною захисту не спростованими.
Однак показання потерпілого ОСОБА_6 суд вважає беззаперечним доказом вини обвинувачених в частині доведеності їх вини, яку суд встановив, дослідивши всі докази винуватості у їх сукупності. В іншій частині показання потерпілого суд розцінює, як його особисте сприйняття подій насильства, які були застосовані до нього обвинуваченими.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Судом встановлено пом`якшуюче покарання обставину часткове відшкодування завданої шкоди, також судом встановлено, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем свого проживання, обтяжуючих покарання обставин суд не встановив. Тому суд находить підстави для призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з випробуванням на вказаний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Судом встановлено пом`якшуюче покарання обставину часткове відшкодування завданої шкоди, також судом встановлено, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем свого проживання, обтяжуючих покарання обставин суд не встановив. Тому суд находить підстави для призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з випробуванням на вказаний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Судом встановлено пом`якшуюче покарання обставину часткове відшкодування завданої шкоди, також судом встановлено, що ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем свого проживання, обтяжуючих покарання обставин суд не встановив. Тому суд находить підстави для призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з випробуванням на вказаний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів.
Відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, вирішуючи долю речових доказів, суд вважає, що цифровий фотоапаратом марки «Sony», мобільний телефон «Prestigio СЕ 0770» необхідно залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних осіб обвинувачених, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком три роки.
Покласти на ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком три роки.
Покласти на ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком три роки.
Покласти на ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Речові докази по справі цифровий фотоапаратом марки «Sony», мобільний телефон «Prestigio СЕ 0770» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Копії вироків видати обвинуваченим, прокуророві негайно, після проголошення вироку.

Суддя