Справа № 192/2801/16-к
Провадження № 1-кс/192/168/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" вересня 2016 р. головуючий слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне клопотання слідчого, погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000682 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рухоме майно, а саме: на автомобіль «ВАЗ-21099020» реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.10.2006 належить ОСОБА_4 та знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання слідчий та прокурор зазначили, що 07 вересня 2016 року близько 17.50 години на 432 км + 210 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, на території Солонянського району Дніпропетровської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд автомобілем «ВАЗ-21099020», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переходу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

За даним фактом 08 вересня 2016 року було розпочато кримінальне провадження №0000682 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Слідчий з метою збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення або пошкодження, а також з метою проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, просить накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-21099020» реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.10.2006 належить ОСОБА_4 та знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_5 .

Слідчий, прокурор, власник автомобіля «ВАЗ-21099020», державний номер НОМЕР_1 , які про час та місце розгляду клопотання про арешт автомобіля були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв просили здійснювати розгляд клопотання за їхньої відсутності, у зв`язку з чим слідчий суддя ухвалив здійснювати розгляд клопотання за їхньої відсутності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб не є перешкодою в розгляді клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, слідчим суддею було прийнято рішення здійснювати розгляд клопотання без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження.

Вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Слідчим, в якості мети накладання арешту на рухоме майно, було зазначено про необхідність збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення або пошкодження, а також використання цього майна в якості доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 08 вересня 2016 року було внесено відомості до ЄРДР №0000682 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 08 вересня 2016 року автомобіль «ВАЗ-21099020» реєстраційний номер НОМЕР_1 був приєднаний до кримінального провадження №0000682 та залишений на зберіганні на території Солонянського ВП ДВП ГУ НП у Дніпропетровській області.
З протоколу огляду місця ДТП від 07 вересня 2016 року вбачається, що автомобіль «ВАЗ-21099020» державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.
Слідчий суддя посилається на те, що метою арешту майна, зокрема, є збереження речових доказів, а ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В даному випадку, вважаю, що слідчим обґрунтовано в якості мети арешту майна зазначено збереження речових доказів, яким є автомобіль «ВАЗ-21099020», державний номер НОМЕР_1 , оскільки для визначення механізму вчинення ДТП та технічного стану транспортного засобу необхідно провести ряд судових експертиз, а іншим способом зберегти речові докази, які збереглися на автомобілі, інакше як шляхом арешту автомобіля - неможливо.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування цього заходу - запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль «ВАЗ-21099020» державний номер НОМЕР_1 може зберегти на собі сліди злочину, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно.
Слідчий суддя вважає, що слідчим було доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Також слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що існують правові підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль на автомобіль «ВАЗ-21099020» реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 26.10.2006 належить ОСОБА_4 та знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Головуючий слідчий суддя: ОСОБА_1