АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1913/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України
В И Р О К
Іменем України
07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу в редакції внесених до неї змін прокурора у кримінальному провадженні на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року, відповідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Комунар Харківського району Харківської області,, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 24 травня 2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.

На підставі ст. 70 КК України остаточно до відбування призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 років позбавлення волі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 14 листопада 2015 року близько 23-00 години він, знаходячись біля буд. № 15 по вул. Літаковій у м.Харкові, з метою заволодіння чужим майном, розбив скло на задніх лівих дверях автомобіля ВАЗ-21061 держ. реєстр номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_8 , проник до салону автомобіля, звідки викрав магнітолу Digital DCA-110/ вартістю 550 грн. і поклав собі під куртку. В цей час його дії були помічені потерпілим ОСОБА_8 , який розпочав витягувати ОСОБА_7 із автомобілю, але ОСОБА_7 вчинив опір потерпілому, вирвався від нього та з викраденим відкрито майном втік.

22 листопада 2015 року об 11-00 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту на перехресті пр-ту Гагаріна та Мерефянського шосе в м. Харкові, після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , скориставшись тим, що власник автомобіля заснув, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, маючи намір направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, через незамкнуті двері проник в салон автомобіля ВАЗ-2103 держ.реєстр. номер НОМЕР_2 , вартістю 17 140 грн. та без дозволу власника поїхав у напрямку м. Мерефа. Довести свій намір, направлений на обернення автомобілю на свою користь, ОСОБА_7 не зміг, оскільки в автомобілі скінчилося пальне, у зв`язку з чим обвинувачений покинув автомобіль.

Суд розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі в редакції внесених до неї змін прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна. На підставі ст. 70 КК України - за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 5 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.

При цьому, апелянт посилається на таке. ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, працездатною але ніде не працюючою, вчинені ним злочини відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, його злочинними діями завдано матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 17 690 грн., яку обвинувачений не відшкодовував.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні частково, в частині призначення обвинуваченому за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Згідно з положеннями ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за видом і розміром суд правильно призначив відповідно до вимог ст. 65 КК України та ч. 1 ст. 70 КК України за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі і за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі, окремо за кожний злочин у виді позбавлення волі, а за останній злочин ще і з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Разом з тим, на порушення інших вимог ч. 1 ст. 70 КК України, визначаючи остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд не призначив за сукупністю злочинів додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке було призначено судом за більш тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Тому, оскільки в даному випадку остаточне покарання має бути призначено у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто більш суворе ніж призначив суд першої інстанції, колегія суддів скасовує вирок цієї інстанції відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України в частині призначеного покарання і ухвалює свій вирок.

Доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку ще і у зв`язку з необхідність призначення більш суворого покарання за ч. 2 ст. 289 КК України за його розміром - 5 років 2 місяці позбавлення, замість 5 років призначених районним судом, а відповідно і за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Так, положення ст. 414 КПК України передбачають, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Вважати покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років явно несправедливим через м`якість з урахуванням просьби апелянта про необхідність призначення за цією нормою покарання 5 років 2 місяців позбавлення волі підстав не має, оскільки така просьба не узгоджується з положеннями ст. 414 КПК України.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

п р и с у д и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 ОСОБА_10 в частині призначення покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного засудженому майна.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не обирався.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Головуючий -

Судді: