Справа № 357/2982/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/371/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 17.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінальних проваджень № 0005421 та №0001513 за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09 червня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців; 20 листопада 2008 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки; 06 грудня 2011 року тим же судом за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 15 травня 2014 року звільненого з Бориспільської ВК №119 на підставі ст. 82 КК України з заміною не відбутої частини покарання на виправні роботи терміном 2 роки з утриманням 20 відсотків заробітку,-

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року і остаточно до відбуття призначено 4 (чотири) роки позбавлення волі; вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та приміщення, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим 06 грудня 2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст.185, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 15 травня 2014 року звільненим з Бориспільської ВК №119 на підставі ст. 82 КК України з заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи терміном 2 роки з утримання 20 відсотків заробітку, не відбувши зазначене покарання, 05 грудня 2014 р. близько 18 години, перебуваючи в під`їзді №1 буд. АДРЕСА_2 , побачивши, що власниця квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_9 вийшла з власної оселі, користуючись тим, що вхідні двері до квартири останньої не замкнені, шляхом вільного доступу, проник до вказаної квартири, звідки умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, користуючись відсутністю власника повторно здійснив крадіжку жіночої сумочки, яка належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_10 вартістю 100 грн., в якій знаходились: мобільний телефон марки «Нокіа 205», вартістю 400 грн. зі стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар», вартістю 15 грн., шкіряний гаманець, вартістю 100 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 5 грн. та картка на поповнення рахунку на 10 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 630 грн.

В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 квітня 2015 року о 12 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Продукти-762» по вул. Таращанській, 191-а в м. Біла Церква, відчинив вхідні двері адміністративно-побутового комплексу вказаного магазину, які не були зачинені на замки та проник в середину вказаного комплексу, звідки, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігав з жіночої сумки, належної потерплій ОСОБА_11 , вчинив крадіжку шкіряного гаманця чорного кольору вартістю 300 грн. з грошима в сумі 150 грн., мобільного телефону марки «LG L7» синього кольору вартістю 1500 грн., в якому знаходилися стартові пакети мобільних операторів «МТС» - 10 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 35 грн. та «Київстар» - 10 грн., на рахунку якого були кошти в сумі 15 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 2020 грн.

Після цього з жіночої сумки, належної потерплій ОСОБА_12 , ОСОБА_8 викрав гаманець із шкірозамінника рожевого кольору вартістю 70 грн. з грошима в сумі 100 грн., косметичну сумку рожевого кольору - 75 грн. з грошима в сумі 500 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 745 грн.

Після цього з жіночої сумки, належної потерпілій ОСОБА_13 , ОСОБА_8 вчинив крадіжку гаманця із шкірозамінника сірого кольору вартістю 150 грн. з грошима в сумі 270 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 420 грн.

В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину з викраденими речами втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 3 185 грн.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 15 січня 2016 року в частині призначеного обвинуваченому покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та вважати ОСОБА_14 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року і остаточно призначити покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, прокурор свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до вимог п. г ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають три дні виправних робіт. При вирішенні даного питання, на думку апелянта, суд першої інстанції припустився помилки, оскільки приєднана ним невідбута частина покарання в перерахунку є більшою ніж та, яка є невідбутою за попереднім вироком, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

- обвинувачений просить зменшити йому строк відбування покарання. Вимоги обґрунтовує тим, що він повністю усвідомив свою провину, щиро кається та не бажає більше скоювати злочини. Просить суд надати йому ще один шанс, оскільки він бажає створити сім`ю та хоче стати добропорядним громадянином.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК України, під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, розуміється призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Підпунктом в) пункту 1 частини 1 статті 72 КК України визначено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає три дні виправних робіт.
Згідно ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі /т. 2 а.п. 68/.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді виправних робіт строком на 2 роки, з відрахуванням 20 % із суми його заробітку в дохід держави /т. 2 а.п. 69/.
Відповідно до інформації, наданої начальником Білоцерківського МРВ КВІ, станом на 29 грудня 2015 року, ОСОБА_8 до відбування покарання у виді виправних робіт не приступив.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів /т. 2 а.п. 41- 42/.
Таким чином, на момент постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15 січня 2016 року, невідбута частина покарання ОСОБА_8 за попереднім вироком від 06 грудня 2011 року становила 2 роки виправних робіт, що в перерахунку за правилами ст. 72 КК України, становить 243 дні позбавлення волі.
Оскільки судом першої інстанції за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, а остаточно до відбуття призначено шляхом часткового приєднання невідбутого покарання 4 роки позбавлення волі, то при застосуванні ст. ст. 71, 72 КК України було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Що стосується вимог апеляційної скарги обвинуваченого, то апеляційний суд зазначає, що наведені ним аргументи є недостатніми для пом`якшення йому покарання.
Однак, оскільки колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу прокурора в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, то апеляційна скарга обвинуваченого також підлягає до часткового задоволення.
В зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі; на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2011 року та остаточно призначити до відбуття 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838, зарахувати ОСОБА_8 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 16 січня 2016 року по 17 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

С У Д Д І

____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4