ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вінницький районний суд Вінницької області

м. Вінниця, вул. Вінніченка, 29, 21009, (0432) 61-82-86

18.10.2010року

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ганкіної І. А..

при секретарі Штойко О.П.

за участю прокурора : та адвоката: ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , студента ІНФОРМАЦІЯ_5 , раніше не судимого, -

в скоєнні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України

Встановив:

ОСОБА_3, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, звернувся 10.06.2010 року до Вінницького РВ ГУМВС України у Вінницькій області з письмовою заявою про вчинення

09.06.2010року близько 20.00 год. відносно нього злочину, а саме розбійного нападу.

За наслідками проведеної дослідної перевірки, 18.06.2010 року слідчим СВ Вінницького РВ ГУМВС України у Вінницькій області ,. порушено кримінальну справу №10040232, за ознаками злочину передбаченого ч.І ст.187 КК України.

29.06.2010року, в ході проведення досудового слідства по вказаній кримінальній справі, до Вінницького РВ ГУМВС України у Вінницькій області з заявою звернувся ОСОБА_3 в якій зазначив, тцо його ніхто не грабував, а викраденими речами він розпорядився на власний розсуд, в звязку з чим просив його заяву, про вчинення відносно нього злочину, не розглядати.

Під час подальшого розслідування встановлено, що ніякого розбійного нападу на ОСОБА_3 в червні 2010 року не скоювалось, а заява про вчинення злочину була подана останнім умисно, з метою приховати факт реалізації ним своїх особистих речей від близьких родичів.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, винним себе в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.І ст.383 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що в кінці грудня 2009р. він взяв в борг 200 грн. в свого знайомого Дмитра для власних потреб, оскільки не мав за що жити. З Дмитром він познайомився в парку «Хімік» на початку грудня,- після чого товаришували з ним, йому приблизно 18-19 років та з його слів він навчається в політехнічному університеті. Гроші він мав повернути до початку березня 2010р., однак у вказаний строк не зміг повернути гроші. Зустрівшись з Дмитром в кінці травня 2010р. він сказав щоб негайно повернув йому борг. В зв'язку з цим, 24.05.2010р. він здав в ломбард, який знаходиться біля центрального ринку в м. Вінниці, свій фотоапарат «Кенон», за що отримав 220 гр. ОСОБА_4 він здавав через свого знайомого ОСОБА_5, який являється його односельчанином, так як в нього є паспорт. Після того, як він отримав в ломбарді гроші, він віддав їх Дмитру, в якого їх позичив. Крім того, за те що він вчасно не повернув борг він віддав Дмитру свій сріблястий ланцюжок з хрестиком та сріблясту печатку.

09. Об. 2010р. він, ОСОБА_3 гуляв в центральному парку разом з подругою яку звати Лєра, з якою він познайомився на сайті «в контакті» і спілкувався з нею лише через нього. Так, спускаючись по сходах в нього підвернулась нога і він вдарився об сходи задньою частиною голови. Підвівшись він трохи себе погано почував, а тому вирішив пішки піти до гуртожитку. В той час коли повертався, він вирішив сказати батькам, коли приїде додому, що його обікрали на Сабарові в м. Вінниці і вдарили по голові, для того щоб вони не сварились на нього у зв'язку з відсутністю фотоапарату, срібного ланцюжка з хрестиком та печатки. Для того, щоб це було правдивіше він викинув гаманець з картонкою в річку Південний Буг, коли йшов по Центральному мосту. Прийшовши в гуртожиток він постукав в двері, тому що гуртожиток

вже був закритий. Зайшовши до гуртожитку вахтер спитала, що сталось, оскільки він погано виглядав та почував, на що він, ОСОБА_3 їй повідомив що його нібито пограбували на Сабарові в м. Вінниці коли він робив фотогербарій та вдарили сильно по голові від чого він втратив свідомість і попросив її нікому не говорити, однак вона не послухала та викликала швидку допомогу, коли приїхали лікарі то почали розпитувати що сталося, і він їм розповів таку ж саму історію як і вахтеру. Після цього, лікарі забрали його в лікарню і викликали працівників міліції.

Працівникам міліції він також; розповів зазначену історію. Крім того, ним було написано заяву про вчинення злочину, а також надано пояснення, які не відповідали дійсності, так як його ніхто не грабував. Він так вирішив вчинити, для того щоб на нього не сварились батьки. На даний момент він ОСОБА_3 шкодує що так вчинив, розкаюється в содіяному та просить його суворо не карати.

В судовому засіданні захисник підсудного заявив клопотання про закриття даної кримінальної справи, звільнення підсудного від кримінальної відповідальності і застосування до підсудного примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батькам.

Заслухавши думку учасників судового процесу, які підтримали клопотання захисника, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінальної справи із таких підстав.

В силу ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Судом встановлено, що підсудний на час вчинення злочину та на даний час є неповнолітнім, навчається в Вінницькому транспортному коледжі на III курсі, у вчиненому він щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, за місцем навчання та проживання він характеризується позитивно, Вчинений підсудним злочин відноситься до невеликої тяжкості. Враховуючи наведене вище суд визнає, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на даний час підсудний не потребує застосування покарання, а потребує застосування примусових заходів виховного характеру.

В силу ст. 7-1 КПК України провадження у кримінальній справі може бути закрито судом у зв»язку із застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру в порядку, передбаченому ст. 447 КПК України.

Оскільки при розгляді кримінальної справи суд прийшов до висновку про можливість виправлення підсудного ОСОБА_3 без застосування кримінального покарання, суд вважає можливим справу провадженням закрити і застосувати до підсудного примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі під нагляд батькам.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 7-1, 447 КПК України, ст. 105 КК України,

Постановив:

Кримінальну справу провадженням закрити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру - оголосити йому застереження та передати його під нагляд батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 скасувати.

На дану постанову може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Вінницької області через районний суд протягом 15 діб із часу її проголошення.

Суддя