Провадження №4/1522/5233/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2013 року ОСОБА_1

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_2, при секретарі Багрій А.В., за участю адвоката ОСОБА_3, прокурора Меньшова Д.В., розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про вирішення процесуального питання, повязаного з виконанням судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду зі клопотанням в порядку ч.5 ст.534 КПК України про вирішення процесуального питання, повязаного з виконанням судового рішення, тобто просить зняти арешт з належного йому майна, у тому числі з автомобілю марки «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний № НОМЕР_1 та зобовязати Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Одеській області внести відомості до інформаційного обліку про зняття його з обліку, як притягнутого до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на наступне.

Згідно постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06.11.2012 року що набрала чинності, визнані незаконними і скасовані щодо ОСОБА_4 постанови про порушення кримінальних справ № 6 і №7, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 209 КК України; постанова начальника СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 від 15 липня 2008 року про порушення кримінальної справи №7, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування зазначених кримінальних справ слідчим відповідно до норм КПК України 1960 року накладений арешту на майно ОСОБА_4, у тому числі на належний йому автомобіль, були внесені дані в інформаційну систему МВС про притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Після скасування судом постанов про порушення кримінальних справ № 6, №7 і №7, ОСОБА_4 неодноразово звертався до СУ ГУМВС України в Одеській області та ст. слідчої СУ ОСОБА_6 із заявами про поновлення прав, у тому числі зняття арешту з належного йому майна.

Однак, керівництво СУ ГУМВС та слідчий Маришева Н.В. до цього часу не виконали і відмовилися виконувати зазначене рішення суду.

Викладене стало підставою для звернення ОСОБА_4 до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3, діючий в інтересах ОСОБА_4, підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених підстав.

Заявник в судове засідання не зявився про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Слідчий в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень ч.4 ст.539 КПК України, приймаючи до уваги відсутність підстав у судді визнати явку зазначених осіб обовязковою, за відсутністю повідомлень про поважність причин неприбуття, вважаю можливим судовий розгляд клопотання провести за відсутності заявника та слідчого.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, пояснивши, що відповідно до положень ст.236 -8 КПК України 1960 року арешт майна ОСОБА_4 вважається скасованим у звязку із скасуванням судом постанови про порушення кримінальної справи. Тому розгляд питання про скасування майна заявника в порядку ст. 534 чинного КПК України є недоцільним.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення адвоката заявника, прокурора, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 06.11.2012 року і ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2012 року, що набрали чинності, визнані незаконними і скасовані в частині порушення стосовно ОСОБА_4:

- постанови про порушення кримінальних справ № 6 і №7, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 209 КК України;

- постанова начальника СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 від 15 липня 2008 року про порушення кримінальної справи №7, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Судовий розгляд відбувався під головуванням судді Приморського райсуду м.Одеса Коваленка В.Н., справи перебували в провадженні старшого слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області Маришевої Н.В.

29 листопада 2012 року Приморським райсудом м.Одеси вказані рішення судів, належно оформлені, направлені для організації їх виконання начальнику СУ ГУМВС України в Одеській області та ст. слідчій СУ ОСОБА_6, та були отримані останньою.

30 листопада 2012 року, діючим в інтересах ОСОБА_4, захисником -адвокатом ОСОБА_3 начальнику СУ ГУМВС України в Одеській області та ст. слідчій СУ ОСОБА_6 направлені, і зазначеними особами отримані, заяви про зняття арешту з належного ОСОБА_4 майна, у тому числі з автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний № НОМЕР_1, та про зняття інформації з інформаційного обліку МВС України про притягнення останнього до кримінальної відповідальності у вказаних кримінальних справах.

Листами №12473 від 11.12.2012 р. та №12827 від 24.12.2012 р. СУ ГУМВС України в Одеській області та ст. слідча СУ ОСОБА_6 відповідно відмовили ОСОБА_4 в поновленні його прав. До цього часу арешт з майна останнього не знятий, і ОСОБА_4 перебуває на обліку МВС України як притягнутий до кримінальної відповідальності у кримінальних справах № 6, №7 і №7.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України 2012 року, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Тому, приймаючи до уваги відсутність правових норм чи відповідних розяснень, які б робили не чинними (чи такими які не слід застосовувати) положення РОЗДІЛУ «ВИКОНАННЯ СУДОВИХ РІШЕНЬ» КПК України 2012 року, вважаю, що процесуальні рішення суду щодо вирішення процесуальних питань, повязаних з виконанням судового рішення прийнятого у порядку передбаченому КПК України 1960 року, слід розглядати та вирішувати у порядку КПК України 2012 року.

Правильність викладеного висновку, підтверджується тим, що КПК України 1960 року на відмінність від чинного КПК України (ч.4 ст.174 та ч.5 ст.534 КПК) не передбачає права зацікавленої особи звернуться до суду с вимогами про скасування арешту майна, у тому числі особи, стосовно якої скасовані постанови про порушення кримінальних справ (закриття справ).

Тобто КПК 1960 року істотно звужує зміст прав учасників кримінального провадження, зокрема права звернутися до суду після постановлення судового рішення про скасування арешту майна. Тому за загальним правилом, у даному випадку не може мати сили криміналь но-процесуальний закон, що обмежує безпосеред ньо або опосередковано права учасників процесу.

При викладених обставинах, суд наділений правом прийняти, розглянути та вирішити клопотання ОСОБА_4 в порядку чинного законодавства, тобто у порядку КПК України 2012 року.

Враховуючи приписи ст.369 КПК України, щодо форм судових рішень, ч.1 ст.532 КПК України, стосовно поняття - набрання законної сили судовими рішеннями, а також ст.401 та 402 КПК України (1960 року), щодо набрання законної сили рішень суду, у тому числі постанови суді про скасування постанов про порушення кримінальних справ № 6, №7 і №7, та відмінність КПК України 1960 року від чинного КПК України, стосовно видів судових рішень, якими закінчується провадження по кримінальним справам, вважаю що до зазначеної постанови суду, ухваленої в порядку КПК України 1960 року, слід застосовувати норми чинного КПК України, як до ухвали суду першої інстанції, згідно якої провадження у кримінальній справі закінчено.

Крім того, до даних правовідносин слід застосовувати норми ч.5 ст.534 КПК України, згідно яких зазначене процесуальне питання, повязане з виконанням судового рішення у кримінальному провадженні, повинен вирішити одноособово суддя суду першої інстанції що розглядав справу, у порядку передбаченому ч.1 ст.369 КПК України.

Таким чином, неможливість розгляду судом зазначеного клопотання ОСОБА_4, обмежить право останнього на судовий захист, закріплене ч.3 ст.8, ч.1, ч.2 ст. 55 Конституції України, порушить вимоги ст. 3, 21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.64 Конституції України.

Пунктом 17 ст.236-8 КПК України (1960 року), діючим на час ухвалення судом рішення про скасування постанов про порушення кримінальних справ № 6, №7 і №7 передбачено, що у разі скасування судом постанови про порушення справи, набрання законної сили постановою судді про скасування постанови про порушення справи тягне за собою повернення вилучених речей та поновлення прав, щодо яких на час досудового слідства встановлювались обмеження.

Після порушення кримінальних справ № 6, №7 і №7 стосовно ОСОБА_4 встановлені обмеження прав, шляхом накладення арешту на майно, в тому числі на належний останньому автомобіль, внесення даних в інформаційну систему МВС про притягнення до кримінальної відповідальності, що позбавляє останнього права отримати документи для виїзду за межі України.

За викладених обставин слідча ОСОБА_6, а в її відсутності інший призначений керівництвом СУ слідчий, зобов'язані були своєчасно прийняти міри до відновлення прав ОСОБА_4, а керівництво СУ ГУМВС проконтролювати виконання зазначених дій.

Набрання законної сили постановою Приморського райсуду м.Одеси від 06.11.2012 року про скасування постанов про порушення проти ОСОБА_4 кримінальних справ не спричинило виконання СУ ГУМВС та слідчою ОСОБА_6, передбачених п.17 ст.236-8 КПК України (1960 року), обовязків по відновленню прав останнього.

На цей час, з причин втрати сили пунктом 17 ст.236-8 КПК України (1960 року), враховуючи приписи ч.5 ст.534 КПК України, вважаю, що процесуальні питання, повязані з виконанням постанови Приморського райсуду м.Одеси від 06.11.2012 року та питання поновлення прав ОСОБА_4, повинен вирішити одноособово суддя суду першої інстанції що розглядав справу.

Статтею 174 КПК України, передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, вважаю, що відмова у задоволенні клопотання ОСОБА_4, при викладених обставинах, порушить право останнього на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із врахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

При викладених обставинах, враховуючи перелічені приписи КПК України, вважаю, що є законні підстави ухвалити рішення про скасування арешту майна заявника та зобовязання зняти данні про притягнення останнього до кримінальної відповідальності, так як в інший спосіб розгляд процесуального питання про поновлення порушених прав ОСОБА_4 після закінчення провадження по кримінальній справі, у тому числі зняття арешту з майна, законодавством не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст.535 КПК України, суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обовязок виконати судове рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст.8, ч.1, ч.2 ст.55 та ст. 3, 21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.64 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.174, ч.5 ст.534 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

Вирішити процесуальні питання, повязані з виконанням постанови Приморського районного суду м.Одеси від 06.11.2012 року і ухвали Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2012 року, якими визнані незаконними і скасовані в частині порушення кримінальних справ відносно ОСОБА_4:

- постанови про порушення кримінальних справ № 6 і №7, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 209 КК України;

- постанови про порушення кримінальної справи №7 від 15 липня 2008 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України;

стосовно відновлення прав останнього.

Зняти арешт з усього майна ОСОБА_4, у тому числі з автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний № НОМЕР_1.

Зобовязати Управлінні інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Одеській області (65045, р. ОСОБА_1, вул. Преображенська, 44) в передбаченому законом порядку внести відомості до інформаційного обліку МВС України про зняття ОСОБА_4 з обліку, як залученого до кримінальної відповідальності.

Копії ухвали направити для виконання у Державтоінспекцію Одеської області (65114,м. Одеса,вул. Ак. Корольова, буд. 5), Першу Одеську державну нотаріальну контору ( 65026 м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26), Головне управління юстиції в Одеській області як Держателю Реєстру заборон, Державне підприємство «Інформаційний центр» (м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького,34) як Адміністратору Реєстру заборон.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

24.09.2013