Справа № 642/1148/16- к
Провадження №1-кп/642/245/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

15 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Золочівського району, с. Одноробовка, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 15.02.1999 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. ст. 141 ч. 2, 206 ч. 2 КК України (ред. 1960 року) до покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений з місця позбавлення волі 08.11.2000 р.у звязку з відбуттям строку покарання;
2) 13.10.2003 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст. 17, 141 ч. 2 КК України (ред. 1960 року), 186 ч. 2, 395, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, вирок змінено ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25.05.2004 року, вважати засудженим за ст.ст. 296 ч. 1, 186 ч. 2, 395 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений з місця позбавлення волі 09.04.2005 р.у звязку з відбуттям строку покарання;
3) 20.08.2005 р. Золочівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавленням волі, з застосуванням ст. ст.75,76 КК Україні зі звільненням від відбуття показання з іспитовим строком на 3 роки;
4) 09.11.2006 року Золочівським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
5) 29.06.2011 р. Єнакіївським міськрайонним судом Донецької області за ст. 391, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;
6) 25.12.2012 р. Ленінським районним судом м. Луганськ за ст. 263 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст. ст.75,76 КК Україні зі звільненням від відбуття показання з іспитовим строком на 2 роки;
7) 29.12.2015 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Харківської області, Дергачівського району, смт. Слатине, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого 17.07.2000 р. Харківським обласним судом за ст.ст. 93 п. «а», 93 п. «і», 142 ч.3, 42,43 КК України (ред. 1961 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років, з конфіскацією майна, з примусовим лікуванням від алкоголізму. Звільнений 12.12.2011 р умовно - достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожний маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стали та вчинили нове кримінальне правопорушення проти власності, за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

Так, 02 лютого 2016 року, близько 21.20 годин, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, знаходились поруч будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 зупинив раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , який проходив повз них та почав чіплятися до нього. Після чого ОСОБА_8 , діючи повторно з прямим умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та заволодіння його майном, ударом у плече повалив ОСОБА_4 на землю, де наніс йому 3-4 удари кулаком в область обличчя, вимагаючи грошові кошти у потерпілого.
У цей час, ОСОБА_9 , помітивши дії ОСОБА_8 , розуміючи, що вони є протиправними та направленими на заволодіння майном потерпілого, приєднався до нього, та вступивши з ОСОБА_8 у мовчазну змову, підійшов до потерпілого, який лежав на землі, почав наносити удари ногами в область тулуба ОСОБА_4 з іншого боку від ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен, нанесли по 3-4 удари ногами в область ребер та тулуба ОСОБА_4 , який лежав на землі. В момент нанесення ударів потерпілому, коли останній лежав на землі, ОСОБА_8 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 , та у його присутності, з правого карману куртки, одягнутої на ОСОБА_10 відкрито заволодів мобільним телефоном марки Аpple iРhоnе 4 Вlасk 32 Gb mоdel А 1332, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 809 від 16.02.2016 року - 939 гривень, та навушниками марки Аррlе EarРоds до мобільного телефону іРhоnе 5 (md8272zm), вартістю 71 гривня, при цьому, продовжував перевіряти вміст кишень потерпілого, не зважаючи на крики потерпілого ОСОБА_4 та заклики ОСОБА_9 залишити місце злочину.
Перевіривши кишені потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли у напрямку вул. Муранова м. Харкова та прослідували в район вокзалу Харків-Пасажирський, де мали намір реалізувати викрадений мобільний телефон у відділенні Ломбарду «Свіжа Копійка», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 60, а після продали його зустрічному таксистові, а навушники викинули. Виручені від продажу викраденого майна грошові кошти, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 витратили цього ж дня на алкогольні напої.
В результаті спільних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_4 були завдані: садно на тлі синця в правій навколоочній ділянці, садно на обличчі, синці на голові та тулубі, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1010 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та, пояснив, що 2 лютого 2016 року в вечірній час, знаходячись на Південному вокзалі м. Харкова, він зустрівся зі своїм приятелем ОСОБА_12 , з яким раніше відбував покарання. Пізніше туди ж приїхав однокласник ОСОБА_13 , якого він раніше не знав. До приїзду ОСОБА_14 він вживав з ОСОБА_15 спиртні напої. Втрьох вони вирішили випити спиртного та направилися через міст по вул. Полтавський шлях м. Харкова до кафе, в якому працювала знайома ОСОБА_14 , щоб взяти у неї в борг спиртного. По дорозі ОСОБА_15 кудись зник. Приблизно о 21.20 годин він сказав ОСОБА_14 , що зараз до нього підійде, після чого відійшов від нього приблизно на відстань 15-20 метрів, де побачив раніше невідомого йому ОСОБА_4 , у якого попросив цигарку, а також грошей на випивку. ОСОБА_4 дав йому цигарку і став уходити від нього, після чого він потягнув його за капюшон куртки від чого у нього злетіли навушники від телефону, які були вставлені в вуха. Потім він наніс йому декілька ударів кулаками в обличчя, від яких потерпілий впав на землю де почав кричати, чинити йому опір, намагаючись підвестися. Він знов наніс потерпілому декілька, приблизно 3 удари, кулаками в обличчя, та один удар ногою в область тулуба, та своєю рукою став залазити у кишені потерпілого, шукаючи гаманець, якого там не було. В цей час до них підійшов ОСОБА_14 , потягнув його за руку, сказавши «Что ты делаешь, давай валить, мусора едут». Потерпілий зрозумів, що він відволікся на ОСОБА_14 та скориставшись цим побіг на дорогу, залишивши на землі на місці свого падіння мобільний телефон з навушниками, які він підібрав, після чого вони пішли в напрямку вул. Муранова м. Харкова. ОСОБА_14 не бачив, що він підібрав телефон. По дорозі він сказав ОСОБА_14 , що йому необхідно продати телефон, та запитав у нього де це можливо зробити. Вдвох вони прийшли до ломбарду «Свіжа копійка» де він намагався продати телефон, однак не зміг це зробити, оскільки телефон був на паролі, якого він не знав. Телефон в той же вечір він продав таксисту за 150, а навушники від нього викинув. На виручені кошти вони випили спиртного. ОСОБА_16 ніяких ударів потерпілому не наносив, та про його бажання заволодіти майном потерпілого нічого не знав. Ніякої змови з ОСОБА_9 на вчинення злочину у нього не було. Він не заперечує, що побив потерпілого, однак вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як крадіжку. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди визнав, про стягнення моральної шкоди не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та цивільний позов не визнав повністю, та пояснив, що 2 лютого2016 року він знаходився на дні народження, коли ввечері йому зателефонував його однокласник ОСОБА_17 та запропонував зустрітися біля мосту по вул. Полтавський шлях в району Південного вокзалу, на що він погодився. Приїхавши він познайомився з раніше невідомим йому ОСОБА_18 , який був з ОСОБА_15 . Всі втрьох вони вирішили випити спиртного та пішли до кафе, щоб у його знайомої, яка там працює взяти спиртного в борг. Вони підійшли до перехрестя вул. Полтавський шлях та Муранова м. Харкова. По дорозі Чайка відійшов від нього, куди він не знав. Мірошник теж кудись пішов. Він побачив, як на відстані приблизно 20 метрів від нього, ОСОБА_18 обійнявшись, балакав з якимось хлопцем. Він подумав, що вони друзі, а потім побачив, як між ними почалася бійка, та ОСОБА_18 повалив вищевказаного хлопця на землю та став наносити йому удари кулаками по обличчю. В це час неподалік їхала поліцейська машина. Він підбіг до ОСОБА_18 , став відтягувати його від хлопця, який лежав на землі на боку та кричав. Він сказав ОСОБА_19 , що їдуть поліцейські і їм треба тікати. Звідки у ОСОБА_18 з`явився телефон і чий він був йому було не відомо. По дорозі ОСОБА_18 розповів що йому необхідно продати телефон. Вони спустилися вниз до ломбарду, в якому ОСОБА_18 не зміг продати телефон, сказавши йому, що його не прийняли, а потім він продав його таксисту. Ніяких тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив. Ніякої змови з ОСОБА_8 на вчинення злочину у нього не було. Після його затримання він чув як слідчий сказала потерпілому під яким номером він буде стояти коли буде проводитись слідча дія як впізнання особи, після чого потерпілий його впізнав, тоді як він цього зробити не міг оскільки на вулиці було темно та на його ОСОБА_14 голові була одягнута спортивна шапка.

Винуватість обвинувачених у повному обсязі пред`явленого обвинувачення підтвердилась у судовому засіданні наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 02.02.2016 року він приїхав на метро на станцію Холодна Гора, вийшов з метро та пішов в сторону вулиці Муранова. Приблизно о 21.20 год., проходячи біля буд. № 116 по вул. Полтавский шлях, до нього спереду підійшов раніше невідомий йому ОСОБА_18 , який попросив у нього цигарку. Він дав йому одну цигарку та пішов далі, коли почув як ОСОБА_18 сказав « ОСОБА_20 мне хоть какую-нибуть копейку», після чого останній схопив його за капюшон куртки та став утримувати. В цей момент він побачив як до них від вулиці ОСОБА_21 йде раніше незнайомий йому ОСОБА_14 , який до цього проглядав цю вулицю. Одною рукою ОСОБА_18 тримав його за капюшон з боку, а другою рукою зірвав з ушей навушники, які були під`єднані то телефону марки «Айфон 4», який знаходився в правій кишені куртки. Зірвавши навушники, ОСОБА_18 сказав «Гони кошелек и бабки», при цьому своєю правою рукою став залізти до нього в кишеню курточки де лежав телефон. В цій момент підійшов ОСОБА_14 , якому ОСОБА_18 сказав у « ОСОБА_22 , это ж наш брат». Після чого ОСОБА_18 наніс йому удар рукою в праве плече, від чого він впав на землю на лівий бік. Чайка своєю рукою заліз йому у праву кишеню, а потім наніс йому удар в праве око, а потім ще 3-4 удари кулаком в обличчя. Він став голосно кричати і в цей момент відчув та побачив як з обох боків ОСОБА_18 та ОСОБА_14 йому стали наносити удари ногами в область тулуба та ребер. Вдвох вони нанесли йому по 3-4 удари ногами з обох боків. Чайка своїми руками лазив по кишеням його одягу та забрав телефон марки Айфон 4 з наушниками. Він почув як ОСОБА_14 сказав ОСОБА_19 «У нас уже телефон, надо убегать», після чого ОСОБА_18 намагався ще залізти йому у кишені джинсів, однак не зміг, оскільки він чинив опір. Після чого нападники втекли, а він викликав наряд поліції. Обох нападників він гарно запам`ятав та зміг впізнати. Викрадені мобільний телефон та навушники йому повернути не було.

- показаннями свідка ОСОБА_23 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 02 лютого 2016 року в вечірній час він перебував на Південному вокзалі у м. Харкові, де зустрівся за своїм знайомим ОСОБА_24 , з яким раніше відбував покарання. В кафе вони випили з ним по 100 грамів, після чого до них приїхав його однокласник ОСОБА_16 , який раніше був не знайомий з ОСОБА_18 . Втрьох вони вирішили продовжити вживання спиртного та пішли вверх по вул. Полтавський шлях у напрямку вул. Муранова щоб у кіоску, в якому працює знайома ОСОБА_14 , придбати горілки. По дорозі він пішов від ОСОБА_14 та ОСОБА_18 в іншу сторону, оскільки побоювався, що вони всі були нетверезими та могли потрапити в погану історію. В той же вечір, пізніше, він зустрічався з ними на Центральному ринку. ОСОБА_14 спитав чи є у нього паспорт. Для чого він був потрібний він не казав. Про те, що в той вечір ними був скоєний злочин він дізнався лише від працівників міліції.

- показаннями свідка ОСОБА_25 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він працює оцінщиком експертом у ломбарді «Свіжа копійка», яких знаходиться по вул. Полтавський шлях, 60 у м. Харкові.02 лютого 2016 року він був у ломбарді на своєму робочому місці, коли в вечірній час, ОСОБА_18 , якого він пізнав в залі в судовому засіданні, приніс йому мобільний телефон «Айфон 4» щоб закласти у ломбард. Даний телефон був під паролем, який ОСОБА_18 не знав, а також був пошкоджений, оскільки у нього відходила задня панель. Він відмовився брати даний телефон у Чайки. Приміщення ломбарду оснащене відеокамерами.

- фактом наявності у потерпілого ОСОБА_4 упаковки від мобільного телефону Аpple iРhоnе 4 Вlасk 32 Gb mоdel А 1332, яким заволоділи обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.87, том 1);

- висновком судово-медичної експертизи № 720-ая/16 від 03.02.2016 року, проведеної Харківським обласним бюро судової - медичної експертизи, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця в правій навколоочній ділянці, садно на обличчі, синці на голові та тулубі, які утворилися від 6-ти травматичних дій : синці - від ударної дії тупих твердих предметів, садно - за механізмом тертя- ковзання, садно на тлі синця - за механізмом удар тертя - ковзання. Вищевказані тілесні ушкодження могли бути отримані протягом доби до огляду. За ступенем тяжкості ці тілесні ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.88-89, том 1);

- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_4 серед пред`явлених для впізнання осіб ОСОБА_9 , як особи, який 02.02.2016 року біля 21.20 год. в групі з іншою особою наніс йому 3-4 удари в область тулуба та ребер, після чого заволоділи його речами, зафіксованим в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 04.02.2016 р. та фототаблицею до нього (а.с 90-96, том 1);

- фактом впізнання свідком ОСОБА_25 серед пред`явлених для впізнання фотознімків, фотознімку ОСОБА_8 , як особи, котра приносила для здачі в ломбард «Свіжа копійка» викраденого телефону, зафіксованим в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2016 р. (а.с.97-100, том 1);

- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_4 серед пред`явлених для впізнання осіб ОСОБА_8 , як особи, який 02.02.2016 року біля 21.20 год. в групі з іншою особою наносив йому удари руками в область обличчя та ногами в область тулуба та ребер, а також витягнув у нього з кишені мобільний телефон та забрав навушники від цього телефону, та намагався витягти і гаманець, зафіксованим в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 05.02.2016 р. та фототаблицею до нього. (а.с.101-107, том 1);

- інформацією про вхідні та вихідні дзвінки на мобільний № НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому ОСОБА_9 , отриманої у оператора стільникового зв`язку ПрАт « Київстар» згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова 12.02.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9 , спілкуючись своїм мобільним телефоном з часу 20.07 год. по 21.49 год. пересувався з Привокзальної площі, б.1 в напрямку масива « Холодна гора», вул. Рилєєва, 60 та Привокзальної площі, 1 в напрямку масиву Москальовка м. Харкова, що підтверджує свідчення потерпілого ОСОБА_4 що до перебування ОСОБА_9 на місці скоєння злочину, а також його знаходження у ломбарді « Свіжа копійка». (а.с.108-113, том 1)

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 809 від16.02.2016 року, проведеної Харківським НДЕКЦ МВС України, з якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону Аpple iРhоnе 4 32 Gb Вlасk, з урахуванням зносу становить 939 грн., а гарнітури марки Аpple EarРоds для телефону іРhоnе 5(md8272zm ) - 71 гривня (а.с.115-117, том 1);

- даними огляду компакт-диску СD-R з відеозаписами з камери відео спостереження приміщення ломбарду «Свіжа Копійка», який знаходиться за адресою: м. Харків,вул. Полтавський шлях,60 за 02.02.2016 року, визнання його речовим доказом та долученням до матеріалів кримінального провадження (а.с.123124, том 1);

- речовим доказом відеозаписами з камери відеоспостереження приміщення ломбарду «Свіжа Копійка», який знаходиться за адресою: м. Харків,вул. Полтавський шлях,60 за 02.02.2016 року, з якого вбачається час початку відеозапису 21:36:20, на відео зображений коридор приміщення ломбарду, де на лавках сидять клієнти ломбарду, сторонні особи. О 21:40:13 до приміщення ломбарду увійшов чоловік, високого зросту, одягнений у джинси синього кольору, курточку чорного кольору, на голові шапка чорного кольору (підозрюваний ОСОБА_8 ), який зупинився у черзі до приміщення з вікном оцінювача майна Ломбарду. Згодом, ОСОБА_8 направився до виходу з Ломбарду, зникнув з поля, що охоплюється камерою. О 21:42:43 ОСОБА_8 у супроводі невстановлених осіб увійшов знову до приміщення, та розташувався у черзі. О 21:45:40 до приміщення увійшов чоловік, одягнений у чорну курточку, темні брюки (підозрюваний ОСОБА_9 ), який підійшов до ОСОБА_8 , вони почали розмовляти між собою. 21:45:47 після розмови з ОСОБА_9 , Чайка відчинив двері у приміщення оцінювача майна ОСОБА_26 , оглянув приміщення та зачинив їх, продовжив бесіду з ОСОБА_9 . О 21:46:25 ОСОБА_9 залиши приміщення, що охоплюється відеозаписом. Чайка продовжив знаходитись у черзі. О 21:47:07 Чайка разом з двома невстановленими особами увійшли до приміщення оцінювача. 21:47:45 до приміщення оцінювача увійшов ще один чоловік. 21:48:05, ОСОБА_18 та двоє невстановлених осіб вийшли з приміщення оцінювача. Чайка залишився у коридорі, чекаючи чергу до приміщення. 21:48:58, з приміщення вийшов невстановлений чоловік, до приміщення оцінювача увійшов ОСОБА_18 . О 21:49:14 відеозапис закінчено. З відтвореного відеозапису з файлу № 2 на відео зображений невстановлена в ході досудового слідства особа, яка розмовляє через вікно з оцінювачем. 21:47:07 до приміщення оцінювача увійшов ОСОБА_18 , разом з двома чоловіками. 21:47:45 до приміщення увійшов ще один чоловік, один з яких згодом вийшов з приміщення. 21:48:05 ОСОБА_18 та двоє чоловіків вийшли з приміщення оцінювача. У приміщенні залишися один невстановлений чоловік який розмовляв через скло з оцінювачем. О 21:48:58 чоловік вийшов з приміщення, а ОСОБА_18 увійшов до приміщення оцінювача, почав розмовляти через скло з працівником Ломбарду. 21:49:00 ОСОБА_18 дістав з кишені мобільний телефон у корпусі чорного кольору, який передав під склом оцінювачу, та продовжив розмовляти з ним через скло. Через деякий час до приміщення увійшов невстановлений чоловік, далі до приміщення увійшов ОСОБА_9 , який згодом вийшов з приміщення. Чайка продовжував розмовляти з оцінювачем, отримав від оцінювачем під склом мобільний телефон у включеному стан, ОСОБА_18 почав натискати на екран, намагаючись його розблокувати. Тримаючи у руках мобільний телефон, ОСОБА_18 вийшов з приміщення оцінювача. (а.с.165-167, том 1);

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілого ОСОБА_4 , фактом впізнання потерпілим обвинувачених, достовірність яких не викликає у суду сумніву.

Як зазначено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діяли узгоджено, як співвиконавці, у пізній час, їх функції були розподілені, викрадене майно потерпілого намагалися збути в ломбард разом, а після його збути виручені від продажі кошти разом розподілили, що свідчить про єдину спрямованість їх умислу, наявність корисливого мотиву і попередньої змови, тому їх посилання на відсутність попередньої змови на вчинення злочину повністю спростовано.

Суд вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо своє невинуватості у вчиненні грабежу та доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 він здійснював самостійно спростовані вищенаведеними доказами, та наведені обвинуваченими з метою уникнення покарання за вчинене, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 судимий, а обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення ряду корисливих злочинів, у тому числі за крадіжки грабежі та розбійний напад, тому наслідки таких дій їм відомі.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, а саме відкрите викрадення чужого майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та вказані їх дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, має на утриманні малолітнього сина 2013 року народження, згідно даних, які зазначені у вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2015 року за місцем проживання характеризується позитивно, а також позитивно характеризується за місцем попередньої роботи.

Вивченням даних про особу ОСОБА_9 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, за місцем попереднього відбування покарання характеризувався позитивно, за час відбування покарання довів своє виправлення, перебуваючи під вартою в Харківській установі виконання покарань (№ 27) на даний час даних за активний туберкульоз не має, на час огляду стан здоров`я задовільний.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , є наявність у нього малолітньої дитини, 2014 року народження.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вищенаведені дані про особу кожного обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ставлення кожного обвинуваченого до вчиненого, роль і ступінь участі кожного у вчиненні злочину, кількість кваліфікуючих ознак злочину, вищезазначені дані про особу кожного обвинуваченого, и вважає, що кожен з обвинувачених повинен нести покарання, у вигляді позбавлення волі, оскільки їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, на думку суду, неможливе без ізоляції останніх від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період відбуття покарання за попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2015 року, то суд остаточне покарання йому призначає за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1010 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтував тим, що зазнав нервового стресу, був наляканий, принижений, зазнав тілесних ушкоджень, фізичних страждань, які спричинили негативні зміни в його житті, негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні , важкість виконування повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного соціального життя, переживання фізичних не зручностей, знижений та нестійкий настій, порушення сну, замкненість, побоювання щодо подальшого стану здоров`я.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1190 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 128 КПК України цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню, оскільки саме такі матеріальні збитки були завдані потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судової - товарознавчої експертизи № 809 від 16.02.2016 року. Вказану грошову суму слід солідарно стягнути з обвинувачених.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_4 зазнав нервового стресу, переляку, приниження, моральних страждань внаслідок відкритого заволодіння його майном обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , був порушений звичайний уклад його життя , суд оцінює розмір завданої йому моральної шкоди у 10000 грн. Вказану суму слід стягнути на користь потерпілого з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно. Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілому у більшому розмірі суду не надано.
Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченим обвинувального вироку та призначенням покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілого.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи Харківського НДЕКЦ МВС України № 809 від 16.02.2016 року у розмірі 306 грн.90 коп. слід стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних частках, з кожного по 153 грн.45 коп. на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 ( шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково у вигляді 6 ( шести) місяців позбавлення волі покарання, що не відбуте ним за попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.12.2015 року і остаточно визначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 ( три) місяця.

Строк покарання відраховувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - кожному з 05 лютого 2016 року, з моменту фактичного затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк їхнього попереднього ув`язнення з 05 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироком відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№ 27).

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 , задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди-1010 грн., моральної шкоди 10000 грн., а всього стягнути 11010 грн. В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 процесуальні витрати на користь держави, з кожного по 153 грн. 45 коп.

Речові докази - компакт-диск СD- R - зберігати в матеріалах кримінального провадження

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими -з дня вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1