Справа № 363/3869/14-к
Провадження № 1-кп/366/61/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області матеріали кримінального провадження № 0000870, які надійшли з Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 08 лютого 2016 року, вирок Вишгородського районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд в зі стадії підготовчого провадження. Крім того, у вищезазначеній ухвалі апеляційного суду зазначено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на їх підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та правову кваліфікацію дій.

Судом було поставлено на обговорення учасників процесу питання щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України в частині формулювання та викладення обвинувачення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 . Крім того, він вважає, що обвинувальний акт повинен бути повернений прокурору, оскільки підставою до скасування вироку Вишгородського районного суду Київської області було саме неналежним чином сформульоване обвинувачення, що в свою чергу унеможливлює в подальшому призначити справу до судового розгляду, а єдиним шляхом усунення такого недоліку є повернення з подальшою зміною обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору.

Суд, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню і додані до нього матеріали, вважає що дійсно обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам. Є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Крім толго право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Таким чином судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме п. 5 ч. 2 ст. 291, що унеможливлює призначення кримінального провадження з цим обвинувальним актом до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , який спливає 08 квітня 2016 року. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання саме такого запобіжного заходу не відпали та існують на сьогоднішній день.

Захисник адвокат ОСОБА_6 та її підзахисний ОСОБА_7 , заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають за можливе змінити на більш м`який запобіжний захід, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, хоча і не на території Київської області.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 199, 291, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000870 від 16.06.2014 року - повернути прокурору Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення недоліків.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 2 (два) місяці, обчислюючи строк з моменту винесення ухвали, тобто з 28 березня 2016 року.
Строк дії ухвали до 26 травня 2016 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя /підпис/

Судді /підпис/