Справа №488/520/16-к 20.07.2016

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003051 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

12.10.2004 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.05.2007 року за відбуттям покарання;

18.07.2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 07.06.2013 року за відбуттям покарання;

26.06.2015 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 26.06.2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині кваліфікації його дій та перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 125 КК України, а також пом`якшити призначене покарання до мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що висновки суду про вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України є невірними, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.

Зазначає, що висновок про його винуватість ґрунтується на показаннях потерпілого та свідків, які вважає неправдивими. На думку апелянта, судом не у повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме його стан здоров`я, пенсійний вік батьків інвалідів, які перебувають на його утриманні, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного не тактичною поведінкою потерпілого.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
3 грудня 2015 року приблизно о 02:15, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку №170 по вул. Попеля в м.Миколаєві, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, умисно завдав потерпілому ОСОБА_8 не менше 4 ударів ногами і руками в область тулубу та голови, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 500 грн.
Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.
Обвинувачений стверджує, що не вчиняв розбійного нападу, а потерпілий своєю поведінкою розлютив його. Тому він спричинив потерпілому тілесні ушкодження, у зв`язку із чим вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України.

Ці доводи обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що він разом з ОСОБА_9 відпочивав у барі, де також перебував ОСОБА_5 . Коли він вийшов з бару, до нього почав наближатися обвинувачений ОСОБА_5 . Злякавшись, він почав тікати. Але ОСОБА_5 його наздогнав, збив з ніг та заподіяв тілесні ушкодження, при цьому вимагав у нього гроші. Побоюючись за своє життя та здоров`я, він віддав йому 500 грн.
З показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що потерпілий перебував у барі з ОСОБА_9 , а обвинувачений ОСОБА_5 перебував у барі окремо от потерпілого.

Не є слушними доводи апелянта про вчинення ним злочину внаслідок неправомірної поведінки потерпілого, оскільки ці доводи не знайшли підтвердження при розгляді кримінального провадження, під час якого встановлено, що з боку потерпілого була відсутня будь-яка неправомірна поведінка, а, навпаки, свідок ОСОБА_10 пояснила, що обвинувачений підсаджувався за різні столи у барі та провокував конфлікти, і така поведінка є для нього звичною.

Пояснення потерпілого ОСОБА_8 про вчинений на нього напад, при якому ОСОБА_5 заволодів належними йому грошима, підтверджуються також даними, викладеними потерпілим у повідомленні про злочин (а.п. 40), а також його поясненнями при проведенні слідчого експерименту (а.п. 58-63).

Крім того, пояснення потерпілого ОСОБА_8 підтвердила свідок ОСОБА_12 , яка пояснила, що її чоловік ОСОБА_8 пішов з дому ввечері 02.12.2015 року, маючи при собі частку отриманої в той день заробітної плати, а повернувся вранці, у нього було розбите обличчя. Зі слів чоловіка, йому заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_5 , вимагаючи віддати гроші, і не припиняв побиття, доки потерпілий не віддав йому гроші в сумі 500 грн.
Згідно матеріалам кримінального провадження, частина викрадених грошей - 39 грн, видана обвинуваченим ОСОБА_5 (а.п. 69) та передана потерпілому (а.п. 65, 66-68,70).

Показання потерпілого ОСОБА_8 про застосування з боку ОСОБА_5 до нього насильства підтверджуються висновком судово-медичної експертизи про заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді струсу головного мозку, переламу кісток носа без зміщення, крововиливів та саден обличчя, саден кистей рук, крововиливів слизистої верхньої губи с поверхневими ранами, припухлості м`яких тканин потиличної області та спинки носу, забою клітини (а.п. 44-45).

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про відсутність у нього корисливого мотиву, та про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень через раптово виниклі неприязні відносини із потерпілим, спростовані вище наведеними доказами, зміст яких ретельно викладений у вироку.

Тому відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.1 ст. 187 КК України на ч.2 ст. 125 КК України, про що просить апелянт.
Призначаючи покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, злочин вчинив в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком (а.п. 74-75), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу опійної наркоманії (а.п. 77,78), за місцем проживання дільничним інспектором поліції характеризується негативно (а.п. 81), страждає рядом тяжких захворювань (а.п. 82, 83).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.
Доводи апелянта про неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання, є безпідставними. Зокрема, дані про стан здоров`я ОСОБА_5 при призначенні покарання судом враховані у повній мірі.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що батько обвинуваченого є пенсіонером, а матір хворіє. Однак відсутні підстави вважати, що батьки ОСОБА_5 перебувають на його утриманні, про що зазначає апелянт, оскільки обвинувачений ніде не працює, не має заробітку.

Судом призначено покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України, близьких до мінімальних, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання судом правильно визначено згідно вимогам ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин в період невідбутого покарання за попередніми вироками.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання, про що просить апелянт, немає.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

У строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч. 5 ст.72 КК України, з урахуванням його перебування під вартою з моменту затримання з 21.12.2015 року (а.п. 11, 28) до дня набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення з 21.12.2015 року по 20.07.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3