Ухвала
іменем україни
05 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Однак, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.
Згідно з п. 4 ч. 2. ст. 427 КПК України у касаційній скарзі наводяться обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи не обґрунтованість судового рішення.
Також, положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Однак, у касаційній скарзі потерпіла вказує на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, згідно із п. 5 ч. 2 вказаної норми процесуального закону касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Проте, вимоги потерпілої зазначені у касаційній скарзі не відповідають вищевказаній нормі, оскільки вона просить змінити судові рішення стосовно ОСОБА_5 , а саме призначити останньому більш суворе покарання у виді позбавлення волі, тобто погіршити становище засудженого, однак, відповідно до ч. 1 ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не може застосовувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання і погіршувати становище засудженого, вказаним ОСОБА_4 шляхом.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Проте ця обставина в касаційній скарзі потерпілої не вказана.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу потерпілої слід залишити без руху, надавши їй десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду потерпілою має бути підтверджено, що нею не пропущено цей строк.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши їй десятиденний строк з дня отримання нею копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3