Справа № 452/3365/15-к
Провадження № 1-кп/452/27/2016
ВИРОК
Іменем України
01 березня 2016 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі в залі суду кримінальне провадження № 0001067 відносно

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, гр.України, із середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 22.06.2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 850 грн., який виконується самостійно, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки

-у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296

КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Максимовичі Самбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_3 , українця, гр. України, із середньо спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 18.12.2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень зі сплатою в дохід держави,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_14 , знаходячись у

АДРЕСА_4 , біля приміщення гуртожитку Самбірського технікуму економіки та інформатики, реалізовуючи свій умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, зателефонував на мобільний телефон неповнолітньому ОСОБА_6 і в грубій формі вимагав надати йому грошові кошти в розмірі 500 гривень, погрожуючи при цьому фізичним насильством у випадку відмови, та запропонував зустрітись з ним. Отримавши при зустрічі відмову, з метою реалізації свого злочинного умислу, в підтвердження реального наміру виконання своїх погроз, ОСОБА_14 наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 один удар кулаком в живіт, внаслідок чого потерпілий, сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, зняв зі своєї шиї золотий ланцюжок вагою 4 г 585 проби, вартість якого згідну курсу НБУ становить 4 132 грн., що завдало неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно, в березні 2015 року, там же, на вулиці зустрів ОСОБА_7 та в грубій формі аналогічним шляхом став вимагати передачі йому грошових коштів в розмірі 200 грн., які останній мав зібрати для нього у жителів гуртожитку. Сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні та побоюючись їх виконання, зібравши відповідну суму грошей у жителів секції гуртожитку СТЕТІ, де сам проживає, ОСОБА_7 передав їх ОСОБА_14 , чим потерпілому було заподіяно майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, він повторно 23 березня 2015 року, там же, реалізовуючи свій умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, на вулиці у неповнолітнього ОСОБА_8 таким же способом вимагав та заволодів його грошовими коштами в розмірі 50 гривень, чим спричинив неповнолітньому потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно в кінці березня 2015 року, там же, аналогічним способом заставив ОСОБА_7 збирати для нього гроші. Сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, потерпілий, зібравши грошові кошти в сумі 100 грн. у жителів секції гуртожитку СТЕЛІ в розмірі 100 грн., де сам проживає, передав їх ОСОБА_14 , чим потерпілому було спричинено майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно у квітні 2015 року, знаходячись там же, таким же способом вимагав у ОСОБА_7 зібрати у жителів секції гуртожитку СТЕЛІ, де сам проживає, грошові кошти та передати йому. Сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, ОСОБА_7 зібрав у мешканців гуртожитку грошові кошти в сумі 150 грн., та передав ОСОБА_14 , чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно в другій половині травня 2015 року в цьому ж місці, зустрів на вулиці неповнолітнього ОСОБА_8 та в грубій формі вимагав надати йому грошові кошти в розмірі 50 грн., застосовуючи при цьому погрозу фізичним насильством над останнім, якщо той не передасть йому гроші. ОСОБА_8 , сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, передав ОСОБА_14 50 грн., чим було спричинено неповнолітньому потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно у травні 2015 року, на вулиці біля приміщення гуртожитку СТЕТІ, що в м. Самборі Львівської області, зустрівши ОСОБА_7 , в грубій формі вимагав надати йому грошові кошти в розмірі 200 грн., застосовуючи при цьому погрозу фізичним насильством над останнім у випадку відмови. Сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, зібравши грошові кошти у жителів секції гуртожитку СТЕТІ, де сам проживає, передав ОСОБА_14 200 гривень.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно напочатку червня 2015 року, приблизно о 19 год.

30 хв., знаходячись там же, аналогічним шляхом вимагав та заволодів у неповнолітнього ОСОБА_9 грошовими коштами в розмірі 300 грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, він повторно 06 червня 2015 року, приблизно о 04 год. 30 хв., знаходячись там же, під час розмови з ОСОБА_10 по мобільному телефону вимагав надати йому грошові кошти в розмірі 150 грн, застосовуючи при цьому погрозу фізичним насильством над останнім, якщо той не передасть йому гроші. Сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, ОСОБА_10 передав ОСОБА_14 гроші в сумі 150 грн., чим було спричинено потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно 08 червня 2015 року, приблизно о 16 год. 30 хв., аналогічними шляхом вимагав та заволодів грішми неповнолітнього ОСОБА_11 в розмірі 500 грн., чим спричинив неповнолітньому потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_14 повторно в червні 2015 року, там же, зустрів на вулиці ОСОБА_7 та в грубій формі вимагав надати йому гроші в розмірі 800 грн., застосовуючи при цьому погрозу фізичним насильством над останнім, якщо той не передасть йому грошові кошти, які останній мав зібрати для ОСОБА_14 у жителів гуртожитку. ОСОБА_7 , сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх реального виконання, зібравши грошові кошти в сумі 800 грн. у жителів секції гуртожитку СТЕТІ, де сам проживає, передав їх ОСОБА_14 .

Крім цього, він повторно, 09.09.2015 року, приблизно о 02 год., за попередньою змовою із невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, знаходячись в АДРЕСА_4 , біля приміщення гуртожитку СТЕТІ, реалізовуючи свій умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, в грубій формі вимагав у ОСОБА_7 надати йому грошові кошти в розмірі 500 грн. напротязі дня 09.09.2015 року, застосовуючи при цьому погрозу фізичним насильством над останнім, якщо той їх не передасть

ОСОБА_7 , сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, зібрав належну суму грошей та приблизно о 18 год. цього ж дня зі своїми товаришами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зустрівся із ОСОБА_14 на вул. Филипчака у м. Самборі біля приміщення ЗСІІІ № 2 для їх передачі. ОСОБА_14 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи свій злочинний умисел, з погрозою застосування насильства примусив ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пройти з ним на квартиру АДРЕСА_5 , яку він винаймає. Вподальшому, насильно утримуючи вказаних осіб, демонстративно взяв ніж і в підтвердження реального наміру виконання погроз у разі невиконання вимоги про передачу грошей та із погрозою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а саме ампутації верхньої кінцівки, висунув вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 2 300 грн. за їх звільнення. Потерпілий ОСОБА_7 , сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх виконання, по мобільному телефону передзвонив до своїх товаришів

ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , щоб ті зібрали та передали вказані грошові кошти

ОСОБА_14 для їх звільнення. Зібравши вказані грошові кошти, приблизно о 19.40 год., ОСОБА_14 разом із ОСОБА_12 поїхали для їх отримання на перехрестя вулиць Шухевича та Крушельницької, де ОСОБА_17 передав ці гроші ОСОБА_14 . Отримавши їх,

ОСОБА_14 разом із ОСОБА_12 повернувся на АДРЕСА_6 , де насильно утримував вказаних осіб, повідомив ОСОБА_7 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , що вони вільні.

Крім цього, ОСОБА_14 , 09.09.2015 року, приблизно о 18 год., за попередньою змовою в групі із невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, примусив ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пройти з ним на АДРЕСА_7 у вищезгадану квартиру. Вподальшому, насильно утримуючи вказаних осіб, незаконно позбавив їх волі та демонстративно в підтвердження реального наміру виконання погроз у разі невиконання вимоги про передачу грошей та із погрозою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а саме ампутації верхньої кінцівки, взяв ніж і з корисливих мотивів висунув вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі 2 300 грн. за їх звільнення. Потерпілий ОСОБА_7 , сприйнявши вказані погрози як дійсні та реальні, побоюючись їх реального виконання, по мобільному телефону передзвонив до своїх товаришів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , щоб ті зібрали та передали зазначену суму ОСОБА_14 для їх звільнення.

Зібравши гроші, 09.09.2014р. приблизно о 19.40 год. ОСОБА_14 разом із ОСОБА_12 поїхали для їх отримання на перехрестя вулиць Шухевича та Крушельницької у м. Самборі, де ОСОБА_17 передав вказані гроші ОСОБА_14 , після чого той разом із ОСОБА_12 повернувся на АДРЕСА_6 , де насильно утримував вказаних осіб, та повідомив ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що вони вільні.

Крім того, ОСОБА_14 , 03.08.2015 року, приблизно о 20 год., знаходячись в м. Самборі Львівської області по вул. Січових Стрільців біля приміщення СЗШ № 8 та маючи при собі

телефон ОСОБА_15 , який останній тимчасово залишив йому на зберігання, , прийняв дзвінок на цей телефон від ОСОБА_19 , котрий із ОСОБА_20 хотів вияснити причини побиття його брата. Під час розмови між ними виникла словесна суперечка, під час якої

ОСОБА_14 став погрожувати ОСОБА_19 та запропонував з ним зустрітись і вирішити вказаний конфлікт, на що ОСОБА_19 не погодився і обірвав розмову. Отримавши від ОСОБА_15 дані про особу ОСОБА_19 , з метою покарання останнього, приблизно

о 23 год., на невстановленому автомобілі під керуванням невстановленої слідством особи,

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхали до ОСОБА_19 в АДРЕСА_8 .

Зайшовши на подвір`я житлового будинку, постукали у вхідні двері, які відчинив

ОСОБА_19 . Обидва витягнули його з будинку на подвір`я, де, виражаючись нецензурно в його сторону та принижуючи його людську гідність, нічого не пояснюючи, безпричинно стали наносити потерпілому удари руками та ногами в різні частини тіла, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи забійну рану в лобній ділянці зліва біля внутрішнього краю брови, синець в лівій орбітальній ділянці, який займає верхню і нижню повіки, синець на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, та в нижній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, синець на нижній губі зліва, синець на задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, чим своїми умисними діями грубо порушили громадський порядок, особистий спокій ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які на шум вийшли із власних житлових будинків та стали робити їм зауваження з приводу їхньої неправомірної поведінки, які проявляли явну неповагу до суспільства.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні ним злочинів визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив обставини вчинених ним злочинів, зазначених в обвинувальних актах.

Обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у скоєнні ним хуліганства у групі з

ОСОБА_14 визнав повністю, щиро розкаявся. Показав, що на даний час з потерпілим помирилися і він жодних претензій до них немає.

Незважаючи на повне визнання вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів, їхня вина підтверджується наступними доказами.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні ним повторно вимоги передачі чужого майна із погрозою застосування фізичного насильства підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , з яких убачається, що

ОСОБА_14 у м. Самборі Львівської області біля гуртожитку статтехнікуму вимагав у нього гроші, а саме: 500 гривень в лютому 2015 року та 50 гривень у травні 2015 року, погрожуючи при цьому у випадку відмови фізичною розправою. Сприйнявши ці погрози як реальні, він у лютому 2015 року передав йому золотий ланцюжок, а в травні 50 грн. На даний час претензій до винного не має. Просить його суворо не карати;

-аналогічними свідченнями потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин вимагання ОСОБА_14 у нього грошей, з яких убачається , що такі незаконні вимоги обвинувачений щодо нього на протязі 2015 року вчинив шість разів, а саме: в березні - 200 гривень, в кінці березня - 100 гривень, в квітні - 150 гривень, в травні - 200 гривень. Боячись розправи зі сторони обвинуваченого, він передав йому зазначені грошові суми. Просить обвинуваченого суворо не карати;

-його свідчення щодо місця та обставин вимагання ОСОБА_14 грошей підтвердили потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 ствердив, що 23 березня 2015 року він під впливом погроз застосування фізичного насильства передав ОСОБА_23 50 грн, потерпілий ОСОБА_10 06 червня 2015 року 150 грн., потерпілий ОСОБА_9 напочатку червня 2015 року 300 грн., потерпілий ОСОБА_11 08 червня 2015 року 500 грн. Всі потерпілі ствердили, що погрози ОСОБА_14 застосувати до них у випадку відмови передачі майна фізичне насильство сприймали як реальні, а тому передавали йому гроші. На даний час претензій до винного не мають;

-заявами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , адресованих у правоохоронні органи, в яких вони просять притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_14 у вимаганні у них грошей;

Вина обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні ним повторно 09. 09. 2015 року за попередньою змовою в групі осіб вимоги передачі чужого майна в з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень підтверджується та у незаконному позбавленні ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 волі, вчиненого за попередньою змовою в групі осіб, підтверджується:
-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , з яких убачається, що

ОСОБА_14 .09. 09. 2015 року вимагав у нього 500 грн, які він повинен був йому дати протягом дня. Коли разом зі своїми товаришами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вони зустрілися з ОСОБА_14 в м. Самборі для передачі грошей, той перебував у стані алкогольного сп`яніння і попросив пройти з ним на квартиру по АДРЕСА_7 , де їх насильно утримував. При цьому за їх звільнення вимагав 2 300 грн., демонструючи ножем і пригрозивши, що у випадку відмови ампутує у нього верхню кінцівку. Отримавши дану суму грошей у його колег, з якими він сконтактувався по телефону, всі вони були звільнені;

-аналогічними свідченнями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ;

-протоколом огляду місця події, яким констатовано місце скоєння злочину;

- протоколом огляду речових доказів грошових купюр від 28 жовтня

2015 року, вилучених у ОСОБА_14 в загальній сумі 2 106 грн. 75 копійок:

Згідно постанови заступника начальника СВ Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_24 від 03 листопада 2015 року оглянуті грошові купюри були передані на зберігання ОСОБА_17 .
По епізоду вчинення хуліганства ОСОБА_14 та ОСОБА_15 учасники судового провадження не оспорювали обставини їхньої винуватості, а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_14 у повторному вчиненні ним вимог передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими протягом 2015 року, а саме у лютому над потерпілим ОСОБА_6 , у березні над потерпілим ОСОБА_7 , 23 березня - над потерпілим ОСОБА_6 , в кінці березня, у квітні, травні, червні над потерпілим

ОСОБА_7 , в другій половині травня над потерпілим ОСОБА_6 , у травні, на початку червня - над потерпілим ОСОБА_25 , 06 червня над потерпілим ОСОБА_10 , 08 червня над потерпілим ОСОБА_11 , повністю доведена, а тому кваліфікація його дій за

ч.2 ст.189 КК України є вірною ( вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинена повторно).

Також суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні ним повторно 09. 09. 2015 року за попередньою змовою в групі осіб вимоги передачі чужого майна у потерпілого ОСОБА_7 з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а тому кваліфікація його дій за ч.2 ст.189 КК України є вірною. ( вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування тяжких тілесних ушкоджень).

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_14 у незаконному позбавленні 09. 09. 2015 року ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, а тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 146 КК України є вірною.

Суд також вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 у вчиненні ними 03.08.2015 року грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а тому кваліфікація їхніх дій ч. 2 ст. 296 КК України є вірною хуліганство, вчинене групою осіб.

Водночас суд вважає, що з обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слід виключити ознаку вчинення хуліганства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, оскільки у відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22. 06. 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» хуліганством, яке супроводжувалось

винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз 22 червня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілих, які просять його суворо не карати, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.

Обтяжуюча вину обставина згідно ст. 67 КК України по епізоду вимагання передачі чужого майна, вчиненого 09.09.2015 року - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі, як єдиний засіб перевиховання в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2015 року ОСОБА_14 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, покарання йому слід обрати за правилами ст. 71 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз 18 грудня 2015 року за ч. 1 ст.185 КК України до міри покарання у виді штрафу в розмірі

1 700 грн. зі сплатою в дохід держави, на обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого, який просить його суворо не карати, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 ,

відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_15 позитивно характеризується по місцю проживання, потерпілий жодних претензій до нього немає, у скоєному він щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, суд вважає за можливе звільнити засудженого від відбуття покарання у відповідності до ст. 75 КК України.

Оскільки вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року ОСОБА_15 засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до міри покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. зі сплатою в дохід держави, покарання йому слід обрати за правилами ст. 71, 72 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази грошові кошти, передані на зберігання ОСОБА_17 згідно постанови заступника начальника СВ Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області

ОСОБА_24 від 03 листопада 2015 року в сумі 2 106 грн. 75 коп., слід вважати повернутими власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323 - 324, КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених

ч. 2 ст. 146 , ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 146 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 189 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_14 до відбуття покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_14 невідбуту за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 червня 2015 року міру покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді до чотирьох років позбавлення волі і остаточно визначити до відбуття покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_14 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_14 рахувати з моменту його затримання з 09 вересня 2015 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.09.2015 року до 01.03.2016 року, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого

ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити покарання у виді 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю із вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року призначити ОСОБА_15 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців та штрафу в розмірі 1 700 грн., який виконувати самостійно.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_15 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_15 обов`язки повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_15 не обирався.

Речові докази грошові кошти в загальній сумі 2 106 грн. 75 копійок, передані на зберігання ОСОБА_17 згідно постанови заступника начальника СВ Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_24 від 03 листопада 2015 року, вважати йому повернутими.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1