Справа № 404/5395/16-к
Номер провадження 1-кс/404/1266/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши в місті Кропивницькому в залі суду клопотання прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку приватного підприємства «Оліяр» по матеріалам кримінального провадження, 0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2016 року, прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури, як процесуальний керівник по означеному кримінальному провадженню, звернувся з клопотанням до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку НОМЕР_1 , в ПРАТ «Креді Агріколь Банк», м. Київ вулиця Пушкінська, 42/4, відкритого приватним підприємством «Оліяр» для здійснення розрахункових операцій.

Метою поданого клопотання вказує: забезпечення можливої конфіскації майна винної особи, як то передбачено санкцією ч. 4 ст. 190 КК України, тобто виконання додаткового виду покарання; а також, - забезпечення позову. Завданням арешту вважає - запобігання можливості приховування грошових коштів юридичною особою.

Розгляд клопотання про арешт майна, проведено за правилами ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення реальної можливості накласти арешт.

Уважно вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, обґрунтовано вважаю про відсутність правових підстав для задоволення вимог у цьому клопотанні, з наступних міркувань:

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

27 липня 2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) були внесені відомості, що : ТОВ «Толлінг» поставив ПП «Оліяр» олію на 2072350,00 грн., але коштів за товар не отримав. Витяг з ЄРДР не містить інформації про початок проведення досудового розслідування щодо юридичної особи по вказаному кримінальному провадженню. Також відсутні відомості про вручення повідомлення про підозру відносно фізичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, при конфіскації, як виду покарання чи заході кримінально-правового характеру, арешт накладається на майно підозрюваного, або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Шляхом дослідження матеріалів клопотання та кримінального провадження, достовірно з`ясовано, що у цьому провадженні будь-яка особа не отримувала повідомлення про підозру. Не розпочата процедура провадження відносно юридичної особи.

За таких умов, відсутні суб`єкти, щодо яких може бути застосований такий захід забезпечення, як арешт. Це є основною підставою відмови у задоволенні вимог по поданому клопотанню прокурора.

Частиною 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. (ч. 1 ст. 173 КПК України). Прокурор на це уваги не звернув, хоча повинен був надати документальне підтвердження приведеним вимогам.

Вимога слідчого про накладення арешту на грошові кошти є передчасною і суперечить принципам (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України) щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності у співвідношенні із завданнями цього кримінального провадження, оскільки предметом можливого посягання є олія, а не обігові кошти юридичної особи.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. (ч. 4 ст. 173 КПК України). За таких умов, неприйнятним стане блокування обігових коштів заявленого суб`єкта господарювання.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ч. 1-2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Не надано: належних, достовірних, допустими, достатніх доказів. Заявлені прокурором: мета та завдання, не підтверджуються. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тому їх не можна покласти в основу доказування.

Повторна відмова в задоволенні передчасного клопотання не перешкоджає зверненню до слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись 170, 173, 309, 371, 372, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог по поданому прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури клопотанню, про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку НОМЕР_1 , відкритого в ПРАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614 м. Київ вулиця Пушкінська, 42/4, для здійснення розрахункових операцій приватним підприємством «Оліяр», по матеріалам кримінального провадження, 0008980 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1