Ухвала
іменем україни
06 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0007097 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2016 року.
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та про речові докази.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2016 року зазначений вирок залишений без зміни.
Згідно з вироком місцевого суду, ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 02 серпня 2015 року о 21 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 211540, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Винниченка в м. Кіровограді у напрямку вул. Калініна зі сторони вул. Жовтневої Революції, порушив п.1.5, п.2.3 (б, д) та п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, а саме проявив особисту безпечність та неуважність, своєчасно виявивши на проїзній частині пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 який переходив проїзну частину пр. Університетського на перехресті з пров. Водостічним в м. Кіровограді, зліва направо, щодо напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить судові рішення змінити, застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК та звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, надання потерпілому допомоги після вчинення злочину. Також вказує, що ОСОБА_6 вчинив злочин вперше, має незадовільний стан здоров`я, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, частково відшкодував заподіяну шкоду, що злочин вчинив з необережності і не є небезпечною для суспільства особою.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника потерпілі зазначають про безпідставність наведених у скарзі доводів, вказують на законність судових рішень і просять касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення потерпілих, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та призначив йому покарання, передбачене санкцією даної норми закону.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд змінити вирок суду першої інстанції та на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому обвинувачений наводив доводи, аналогічні доводам касаційної скарги захисника, зокрема зазначав, що суд першої інстанції належним чином не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, вчинення злочину вперше. Також зазначав про незадовільний стан здоров`я, те, що він має постійне місце проживання, характеризується позитивно, частково почав відшкодовувати завдану шкоду.
Крім того, на зазначений вирок також було подано апеляційну скаргу потерпілими, в яких вони порушували питання про скасування вироку суду першої інстанції. При цьому посилались на невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості.
Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК, розглянув у повному обсязі доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування відносно нього положень ст. 75 КК, а також доводи апеляційної скарги потерпілих щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання та прийшов до висновку про їх безпідставність і погодився з видом та розміром призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, а також з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_6 положень ст. 75 КК.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував: конкретні обставини кримінального провадження; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання, які встановленні судом в ході судового розгляду, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК.

Призначене покарання, на думку колегії суддів суду касаційної інстанції, єнеобхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, колегія суддів суду касаційної інстанції, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого ОСОБА_6 , конкретні обставини кримінального провадження, підстав для застосування положень ст. 75 КК відносно ОСОБА_6 не знаходить.

За таких обставин, доводи касаційної скарги захисника є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3