Справа № 573/338/16-к
Номер провадження 1-кп/573/35/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Білопілля Сумської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, отримує пенсію по втраті годувальника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- за ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , який вже вироком Білопільського районного суду від 23 грудня 2015 року засуджений за даним епізодом, та неповнолітнім ОСОБА_8 , який ухвалою Білопільського районного суду від 16 грудня 2015 року звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки педагогічному колективу ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», 25 вересня 2015 року близько 16 години 10 хвилин шляхом вільного доступу прибули на дах колишнього цеху товарів народного побуту колишнього ПАТ "Білопільський машинобудівний завод" по вул. Макаренка, 1"в" у м. Білопілля, який належить ОСОБА_9 , та таємно викрали 4 листа оцинкованого заліза розміром 2х0,5 м вартістю 48 грн. за 1 лист, загальною вартістю 192 грн.

Викраденим майном ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розпорядилися у своїх корисливих цілях.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_6 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні зазначеного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема, показав, що 25 вересня 2015 року ОСОБА_10 запропонував йому та ОСОБА_8 вчинити крадіжку листів оцинкованого заліза з даху одного з цехів колишнього заводу БМЗ. Близько 16 години вони прийшли до даного цеху, залізли на дах, зняли 4 листи, які здали на пункт прийому металобрухту, гроші поділили порівну.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України ОСОБА_6 , судом не встановлені.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без відбування покарання, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Питання про речові докази та судові витрати вже вирішено у вироку Білопільського районного суду від 23 грудня 2015 року, яким був засуджений ОСОБА_7 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя