№ 204/4556/15-К
№ 1-кп/204/48/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м. Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000559 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
- 30.01.2001 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 140 ч.2, 141 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 29.05.2007 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 30.11.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 27.06.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 1 день;
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 04 березня 2015 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , повторно, маючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з квартири чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме ноутбук LENOVO-G570, вартістю 2 783, 04 грн., після чого зник з місця вчинення злочину.
ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що 04 березня 2015 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , він побачив ноутбук, який вирішив викрасти. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, він забрав ноутбук LENOVO-G570, та пішов з квартири, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Про винність обвинуваченого, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: протоколу огляду місця події від 07.03.2015 року (а.п.22-26), відповідно до якого встановлено місце вчинення кримінального правопорушення; висновком експерта № 1314-15 від 25.03.2015 року, згідно якого встановлена ринкова вартість викраденого майна 2 783,04 грн. (а.п.37-41).
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, суспільно-корисною працею не займається, позитивної соціальної характеристики не має.
Обвинувачений свою вину визнав повністю, що суд відносить до пом`якшуючої його покарання обставини. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Суд також приймає до уваги, що обвинувачений скоїв зазначений злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2011 року, в зв`язку з чим вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в місцях позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши не відбуте покарання за зазначеним вироком суду. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того, у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення товарознавчої експертизи, згідно наданої довідки.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2011 року, у вигляді шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з 10 березня 2016 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Речові докази по кримінальному провадженню, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави фактичну вартість проведення судово-товарознавчої експертизи № 1314-15 від 25.03.2015 року, в сумі 61 гривня 50 копійок.
На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1