ухвала іменем україни 16 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у його розгляді судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , який мешкає на АДРЕСА_2 , раніше судимий цим же судом 04 вересня 20о9 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі та звільнений 17 грудня 2012 року по відбуттю покарання,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки згідно з пунктам 2,3 ст. 76 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Добровільське Казанківського району Миколаївської області, зареєстрованого у АДРЕСА_3 , який мешкає на АДРЕСА_4 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 9 місяців та покладено обов`язки згідно з пунктам 2,3 ст. 76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Володимирівка Миколаївської області, зареєстрованого у АДРЕСА_5 , який мешкає на АДРЕСА_4 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 9 місяців та покладено обов`язки згідно з пунктами пунктів 2, 3 ст. 76 КК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнані винними в тому, що вони в ніч із 29 на 30 січня 2015 року в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_6 ще й повторно, проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , де зірвали вхідну коробку сараю та викрали з нього належне потерпілому ОСОБА_9 майно: 2 алюмінієвих бідони, 2 електродвигуни, мідний кабель та домашню птицю на суму 5 787,5 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду стосовно усіх засуджених скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що призначене за вироком суду засудженим покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає тяжкості злочину та особі засуджених. Наголошує на тому, що апеляційний суд ці порушення не усунув і постановив ухвалу, яка суперечить матеріалам провадження та не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідача,доводи прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав викладених у ній, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації їхніх дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку прокурором не оспорюються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу.

Твердження прокурора про те, що призначене засудженим покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м`якості через безпідставне застосування ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Відповідно до ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України вважається несудимим, а також наявність обставин, що пом`якшують його покарання щире каяття, позитивні характеристики за місцем проживання, навчання і роботи, те, що він був сиротою.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд також врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема, що він у вчиненому щиро кається, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання й навчання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд також врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема, що він позитивно характеризується за місцем проживання, працевлаштований,має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненому розкаявся.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано звільнив їх від відбування призначеного покарання з випробування, встановивши при цьому ОСОБА_6 максимальний термін іспитового строку.

Перевіряючи за апеляцією прокурора і потерпілого законність вироку суду в частині призначеного засудженим покарання із застосуванням ст. 75 КК України, апеляційний суд обґрунтовано погодився з його мотивуванням. Також взяв до уваги те, що ОСОБА_7 намагався відшкодувати завдану злочином шкоду, втім не зробив це з причин, які не залежали від його волі (пропозицію родичів засудженого про відшкодування шкоди потерпілим було відхилено ас. 144 зв.).

Крім того, апеляційний суд належним чином спростував доводи потерпілого про те, що ці засуджені ведуть антисоціальний спосіб життя, займаються крадіжками, взявши до уваги, що значну частину викраденого у нього майна йому було повернуто (2 алюмінієвих бідони, 1 електричний двигун тощо).

З огляду на викладене, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, на думку колегії суддів, не є безумовною підставою вважати незаконним рішення судів про можливість виправлення засуджених без їхньої ізоляції від суспільства.

Призначене ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

З огляду на наведене, керуючись ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3