Справа № 367/5281/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1356/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 09.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
« 9 » листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 8 вересня 2016 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 та в.о. начальника Бучанської виправної колонії №85 ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання відмовлено,

в с т а н о в и л а:
До Ірпінського міського суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 та в.о. начальника Бучанської виправної колонії №85 ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_7

8.09.2016р. ухвалою Ірпінського міського суду в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки за весь період відбування покарання має заохочення лише в 2014 році, а з моменту офіційного працевлаштування та отримання останнього заохочення засуджений не отримав жодного заохочення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив ухвалу скасувати і звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що працевлаштований в БВК №85 днювальним відділення, за сумлінну працю мав 3 заохочення правами начальника установи, правила поведінки та вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не має.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Доводи апеляційної скарги засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 вироком Оболонського районного суду м. Києва від 3.04.2013р. засуджений за ч.2 ст. 186, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 29.04.2013р. ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 14.03.2013р.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.03.2016р. засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.03.2013р. по 30.05.2013р., відповідно до ст. 72 КК України. Станом на 8.09.2016р. ОСОБА_7 фактично відбув 3/4 строку призначеного покарання.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
На думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Так, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , обґрунтовано зазначив, що засуджений, відбуваючи покарання з 29.06.2013р. протягом тривалого часу працевлаштованим не був, отримав 3 заохочення, останнє - 29.12.2014р., з 10.03.2016р.працевлаштований днювальним відділення; в період з січня 2015 року по 30.06.2016р ( день звернення до суду Ратнікова) жодного заохочення засуджений не мав, що свідчить про непослідовність процесу виправлення засудженого, а тому не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

Також суд І інстанції обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_7 вже був судимий за аналогічний злочин та звільнений умовно-достроково від відбування покарання, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові тяжкі злочини за які зараз відбуває покарання.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_7 немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 8 вересня 2016 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 та в.о. начальника Бучанської виправної колонії №85 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання відмовлено залишити без зміни.
Судді