Справа № 495/624/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальні акти у кримінальному провадженні, внесені до ЄРДР за № 0000158 та № 0000710 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, освіта середня, не одруженого, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимого:

- 16.02.2006 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.75, ст.104 КК України з випробуванням строком на 1 рік;

- 23.08.2007 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 104, 76 КК України з випробуванням строком на 2 роки;

- 16.10.2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

- 21.01.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнився 20.02.2015 року по відбуттю строку покарання,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 ,

захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 05.11.2015 року в денний час доби, більш точний час не встановлений, знаходячись біля смітника, розташованого поряд з ТЦ «Копійка» по вул. Ізмаїльська, 60, м. Білгород-Дністровський Одеської області, виявив та підібрав чохол із документами на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серед яких була банківська карта ПАТ КБ «ПриватБанк», які раніше були викрадені разом із грошовими коштами в сумі 800 грн. невстановленою особою (відомості за вказаним фактом внесені 05.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003115). В той же день, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, пройшов до банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул. Першотравнева, 73, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, де через вказаний банкомат із знайденої ним вищевказаної картки, шляхом підбору пін-коду, в один прийом незаконно зняв, тим самим таємно викрав грошові кошти у сумі 400 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_8 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшов до магазину «Три фонаря», розташованого по вул. Перемоги, 28, в м. Білгород-Дністровський та у вказаному магазині, розрахувався вищевказаною карткою за товар у сумі 48,84 грн.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 15.03.2016 року приблизно о 15.00 годині, більш точний час не встановлений, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно, за попередньою змовою з іншою особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів та з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи у злочинній групі, удержуючи руками потерпілого ОСОБА_8 відкрито викрали з сумки останнього, планшет «Lenovo A3500-FL TAB A8GBL-UA», серійний номер - НОМЕР_1 вартістю 2000 гривень. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 разом з іншою особою з викраденим майном з місця вчинення правопорушення зникли, обернувши викрадене на свою користь, тим самим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_8 на суму 2000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю. Провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України не визнав. По суті пред`явленого йому обвинувачення пояснив наступне. 05.11.2015 року він знаходився біля смітника в м. Білгород-Дністровський, розташованого поряд з ТЦ «Копійка» де побачив та підібрав чохол із документами на ім`я потерпілого ОСОБА_8 в якому знаходилась банківська карта «ПриватБанка». Після чого він пішов до банкомату «ПриватБанка», розташованого вул. Першотравневій, 73, в м. Білгород-Дністровський, підібрав пін-код та зняв грошові кошти у сумі 400 грн. Далі він пішов до магазину «Три фонаря», розташованого по вул. Перемоги, 28, в м. Білгород-Дністровський, де розрахувався вищевказаною карткою на ім`я потерпілого ОСОБА_8 за придбаний товар в сумі 48,84 грн. Всього він спричинив матеріальну шкоду потерпілому в сумі 448,84 грн. та зобов`язався їх повернути. Далі пояснив, що 05.03.2016 року в другій половині дня він йшов по вулиці Свердлова, в м. Білгород-Дністровський. Йому назустріч йшов молодий хлопець, якого раніше він не знав. Він попросив у хлопця мобільний телефон для того щоб зателефонувати, на що той відповів, що у нього є планшет, але зателефонувати із планшету не можливо. Тоді він сказав, що вставить свою карточку і хлопець (потерпілий ОСОБА_8 ) добровільно передав йому свій планшет «Lenovo». В цей момент повз них проходив його знайомий ОСОБА_11 , привітався та пішов далі. Він з потерпілим ОСОБА_8 попрямували до школи № 6. Він не мав наміру повертати планшет потерпілому та за для цього передав останньому технічний паспорт на автомобіль, який йому не належав. Також з потерпілим домовились зустрітись того ж дня о 19.00 годині біля ТЦ «Копійка» щоб нібито повернути йому планшет. Однак він того ж дня продав планшет за 550 грн. Через декілька годин біля ТЦ «Копійка» він був затриманий співробітниками поліції. Він не погоджується із кваліфікацією вчиненого ним діяння за ст.. 186 ч.2 КК України та вважає, що в його діях є склад кримінального правопорушення. передбаченого ст. 190 КК України (шахрайство). У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Крім визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та невизнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, його винуватість підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-показами потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що 05.11.2015 року він з дружиною приїхали на ринок до м. Білгород-Дністровський. У нього при собі було 4 банківські картки, він отримав частину грошових кошт у банкоматі та поклав в документи. Потім у кіоску придбав пачку сигарет та коли розрахувався за сигарети, то документи поставив на лавочку. Розрахувавшись з продавцем за товар він в подальшому виявив пропажу документів. Далі він звернувся із заявою до поліції. Через два дні йому були повернені документи, а банківські картки повернені не були. Він позов до обвинуваченого ОСОБА_4 не заявляв, але бажає щоб той в добровільному порядку відшкодував йому завдану матеріальну шкоду. Просив призначити покарання на розсуд суду;

- показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 15.03.2016 року біля 15.00 години він йшов по вулиці Свердлова, в м. Білгород-Дністровський. Назустріч йому йшли два чоловіки: обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_12 (ромської національності), раніше він цих осіб не знав. Узнав їх прізвища на досудовому слідстві. Обвинувачений ОСОБА_4 запитав у нього чи мається мобільний телефон для того, щоб зателефонувати. Він відповів, що у нього не має мобільного телефону. Про те, що у нього у на спині у сумці знаходився планшет, він нікому не говорив. Потім ОСОБА_11 взяв його за руки і почав тримати, а обвинувачений ОСОБА_4 самовільно відкрив сумку та взяв планшет. Застосування такого насилля з боку обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 сприймав для себе реально та боявся чинити опір, оскільки він був один. Він просив повернути планшет, але вони не реагували на його прохання. Потім обвинувачений ОСОБА_4 віддав йому технічний паспорт на автомобіль, який йому не належить та вони втрьох попрямували вниз до школи № 6. ОСОБА_12 зайшов до приміщення налогової інспекції, а він з обвинуваченим ОСОБА_4 пішли дальше вниз до школи. Там обвинувачений ОСОБА_4 і сказав, що планшет не поверне. Поспілкувавшись з обвинуваченим ОСОБА_4 на протязі кількох хвилин, він зрозумів, що йому планшет не буде повернуто, то він відразу сам пішов до поліції, де заявив, що у нього відкрито викрали планшет дві особи. Раніше цих осіб він не знав, оговорювати їх не має сенсу, на досудовому слідстві він слідчому чітко вказував, що ОСОБА_12 теж приймав участь у його пограбуванні, що було двоє людей;

-показами законного представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , яка пояснила, що потерпілий є її сином. 15.03.2016 року в другій половину дня її син пішов на консультацію до школи, за спиною у сумці у нього знаходився музичний інструмент (бандура) та планшет «Lenovo». Недалеко біля школи його пограбували. У зв`язку з чим він звернувся до поліції. Зі слів сина, їй стало відомо про те, що він йшов по вулиці Свердлова, назустріч йому йшли дві особи, в тому числі і особа ромської національності. Його притиснули до стіни, один тримав за руки, а інший відкрив сумку та самовільно забрав планшет. Він просив повернути йому планшет, але зрозумів, що планшет не буде повернуто то відразу пішов до поліції. Сина характеризує як відповідальну дитину, самостійного, проблем ніяких з ним не було. Не дивлячи на те, що син неповнолітній, він сам пішов до поліції та все розповів. В подальшому планшет повернув слідчий. Просила призначити покарання обвинуваченому відповідно до закону.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню другими доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження № 0000710 від 15.03.2016 року відповідно до якого до ЄРДР були внесені відомості за ст. 186 ч.2 КК України (а.с. 1);

-випискою ЖЕО 2655 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 15.03.2016 року про те, що 15.03.2016 року о 18.30 годині надійшла заява ОСОБА_8 в якій він вказав, що 15.03.2016 року о 15.00 годині в м. Білгород-Дністровський, біля ЗОШ-2 дві невідомі особи шляхом ривку відкрито заволоділи належним заявнику планшетом марки «Леново» чорного кольору (а.с. 7);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.03.2016 року від потерпілого ОСОБА_8 відповідно до якої 15.03.2016 року о 15.40 годині невстановлені особи, знаходячись на вулиці Свердлова, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, відкрито викрали у нього планшет «Леново» вартістю 2000 грн. (а.с. 8);

-протоколом огляду місця події від 15.03.2016 року відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, а саме, тротуарна доріжка вздовж будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 . Тротуарна доріжка вздовж вказаної будівлі вкрита асфальтом. На вказаній ділянці ніяких слідів виявлено не було (а.с. 10);

-заявою ОСОБА_14 про залучення до матеріалів кримінального провадження планшета марки «Lenovo», який він придбав 15.03.2016 року за 550 грн. у хлопця на ім`я ОСОБА_15 (а.с. 27);

-рапортом старшого інспектора Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 15.03.2016 року відповідно до якого 15.03.2016 року він спільно з сержантом поліції несли службу по охороні громадського порядку № 1-4. Спільно з оперуповноваженими ОСОБА_16 та

ОСОБА_17 здійснювали оперативно-розшукові заходи в ході яких ними о 16.30 годині був затриманий та доставлений до поліції ОСОБА_4 (а.с. 31);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав чоловіка, який відкрито заволодів у нього планшетом «Леново» та вказав на цю особу під № 3, тобто обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с. 66-69);

-протоколом огляду предмету від 22.03.2016 року відповідно до якого об`єктом огляду є планшет марки «Lenovo» A3500-FL TAB A8GBL-UA», серійний номер HGA6CE33 чорного кольору. У верхній частині мається напис «Lenovo» сірого кольору. Планшет у робочому стані (а.с. 70-72);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 відповідно до якого потерпілий показав та розповів про обставини, які мали місце 15.03.2016 року приблизно о 15.00 годині як дві особи у нього викрали планшет «Леново». Далі він показав, як він попрямував до будинку АДРЕСА_2 та вказав на тротуарну доріжку вздовж даного будинку, де саме два хлопці зупинили його, один з яких попросив у нього телефон, щоб зателефонувати. Коли він сказав, що у нього немає телефону, то вони його обхопили та самовільно витягнули з сумки планшет марки Леново (а.с.75-81);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 відповідно до якого потерпілий впізнав особу під № 2, а саме що ця особа з іншою особою 15.03.2016 року відкрито викрали планшет марки «Леново» - це був ОСОБА_11 (а.с. 82-83).

Розглянувши кримінальне провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_9 суд дійшов до висновку про винність обвинуваченого у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.2 КК України.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не мав наміру на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 , оскільки його покази повністю спростовуються доказами, що були досліджені під час судового розгляду, а саме, показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що ОСОБА_11 тримав його за руки, а обвинувачений ОСОБА_4 , в свою чергу, відкрив сумку та самовільно взяв планшет. Застосування такої фізичної сили з боку обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 він сприймав реально та боявся чинити опір, оскільки він був один. Він просив повернути планшет, але вони не реагували на його прохання. Крім того, законний представник потерпілого ОСОБА_8 пояснила, що зі слів сина їй відомо про те, що він йшов по вулиці, назустріч йому йшли дві особи, в тому числі і одна особа ромської національності. Його приставили до стіни, один тримав за руки, а інший самовільно відкрив сумку та забрав планшет. У суду не має підстав не довіряти в цій частині показам як потерпілого так і законного представника, оскільки раніше вони знайомі з обвинуваченим не були, ніяких боргових або інших зобов`язань між ними теж не було.

Версія обвинуваченого ОСОБА_4 щодо відсутності умислу на відкрите викрадення майна потерпілого є неспроможною та спростовується як показами самого обвинуваченого відповідно до яких пояснював, що він домовився з потерпілим зустрітись того ж дня о 19.00 годині біля ТЦ «Копійка», щоб повернути планшет, але він одразу продав планшет за 550 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_14 про придбання планшету за 550 грн. (а.с. 27). Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про намір повернути планшет потерпілому ОСОБА_8 того ж дня о 19.00 годині спростовуються діями самого обвинуваченого та фактом продажу планшету в подальшому, тобто обвинувачений ОСОБА_4 взагалі не мав наміру повертати викрадений планшет, оскільки після вчинення кримінального правопорушення він повністю ним розпорядився.

Крім того, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , який показав та розповів про обставини, які мали місце 15.03.2016 року приблизно о 15.00 годині про те, що дві особи у нього відкрито викрали планшет «Леново» з його з сумки. Також в процесі проведення пред`явлення особи для впізнання 28.03.2016 року потерпілий ОСОБА_8 впізнав осіб, а саме ОСОБА_4 , який з іншою особою ( ОСОБА_18 ) 15.03.2016 року відкрито викрали планшет марки «Леново».

Судом не здобуто доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході досудового розслідування звертався зі скаргами на неправомірні дії співробітників поліції. Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст. 186 ч.2 КК України суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що дії обвинуваченого за ст.186 ч.2 КК України необхідно суду перекваліфікувати на ст. 190 КК України (шахрайство), суд сприймає критично і розцінює його дії як спробу уникнути від кримінальної відповідальності за більш сурове покарання з огляду на те, що версія обвинуваченого про те, що він вчинив шахрайство відносно потерпілого ОСОБА_8 нічим не підтверджується та спростовується показами потерпілого, його законного представника та дослідженими доказами. При цьому обвинуваченим та його захисником не було надано суду жодних доказів в обґрунтування своєї позиції, у зв`язку з чим суд не може погодитись з таким твердженням та приходить до висновку, що ці твердження є голослівні, за таких обставин суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 190 КК України.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та кваліфікує його дії:

-за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

-за ст. 186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повернення викраденого майна шляхом його вилучення.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працював, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та непогашену у встановлені законом строки судимість, вчинив кримінальні правопорушення проти власності, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_8 претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не мають, а також враховується їхня думка щодо призначення покарання відповідно до закону (а.с. 93-96, 98-103, 106,107).

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі тричі за аналогічні злочини. Останній раз звільнився із місць позбавлення волі 20.02.2015 року по відбуттю строку покарання, але 05.11.2015 року знову вчинив новий злочин проти власності. Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений не має бажання ставати на шлях виправлення та його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Речові докази: планшет «Lenovo A3500-FL TAB A8GBL-UA», серійний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 під схорону розписку - залишити йому (а.с. 73-74).

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , 1981 року випуску, державний номер НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_19 , що знаходяться при матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_19 (а.с. 73).

Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.2 КК України і на підставі санкцій даних статей призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч.2 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч.2 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін (а.с. 62-65).

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 15.03.2016 року (а.с 43-47).

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тримання його під вартою як запобіжний захід з 15.03.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: планшет «Lenovo A3500-FL TAB A8GBL-UA», серійний номер HGA6CE33, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 під схорону розписку - залишити йому (а.с. 73-74).

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , 1981 року випуску, державний номер НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_19 що знаходяться при матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_19 (а.с. 73).

Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя