Справа № 308/6649/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.07.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/777/194/2016 за клопотанням про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в якому прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2016.
Цією ухвалою за результатом розгляду клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, директора Карпатського біосферного заповідника, не судимого, підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відмовлено, а запобіжним заходом обрано домашній арешт без застосування електронного засобу контролю, з забороною з 22 по 07 годину покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
На ОСОБА_5 покладено обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з заявником ОСОБА_10 спілкуватися лише з дозволу слідчого, прокурора та суду, не відвідувати місце роботи - Карпатський біосферний заповідник, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали визначено так: два місяці з дня винесення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому що, працюючи на посаді директора Карпатського біосферного заповідника, 23.06.2016 в кафе поряд з адміністративним приміщенням зазначеної установи, розташованим по АДРЕСА_3 , вимагав від приватного підприємця ОСОБА_10 1500 доларів США за сприяння з використанням свого службового становища у наданні дозволу на передачу ОСОБА_10 в оренду частини приміщення за цією ж адресою.
Виготовивши та зареєструвавши довідку № 491 від 29.06.2016 про наявність на балансі заповідника зазначеного приміщення та можливість передачі його в оренду ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , приблизно о 16:00, запросив ОСОБА_10 до кафе «Колиба-музей «Географічний центр Європи», де передав йому довідку і отримав від нього частину обумовленої суми в розмірі 1450 доларів США.
В клопотанні зазначається, що цього ж дня ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 30.06.2016 йому було повідомлено про підозру в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 368 КК України. Стверджується, що вина ОСОБА_5 доводиться даними протоколу огляду місця події, вилученими 1450 доларами США та «іншими матеріалами справи».
Необхідність тримання ОСОБА_5 під вартою в клопотанні мотивовано тим, що він обґрунтовано підозрюється в тяжкому злочині, за який може бути призначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які є його колегами та підлеглими, експертів, спеціалістів, які проводитимуть судові експертизи у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування належними і допустимими доказами доведено обґрунтовану підозру ОСОБА_5 в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України і наявність вказаних прокурором ризиків, передбачених пунктами 1 і 3 частини 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим слідчий суддя з`ясував, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 надано службове приміщення; фактично він проживає в АДРЕСА_2 , у важких матеріально-побутових умовах спільно з дружиною 1970 року народження, дітьми 1991, 1992, 1993, 1994 і 2001 років народження з яких донька 1992 року народження є інвалідом з дитинства, і онуком 2014 року народження, що крім нього в сім`ї ніхто не працює і він є єдиним годувальником, що його середньомісячний дохід складає 8 тисяч гривень, що збережень він не має, навчається у вищому учбовому закладі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, є заслуженим природоохоронцем України.
З урахуванням цих обставин суд дійшов висновку, що слідчий і прокурор не довели, що більш м`який запобіжний захід не надасть можливості усунути наявні ризики.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід в виді тримання під вартою. Окрім доводів, які наведені в клопотанні слідчого, посилається на те, що встановити та з`ясувати всі обставини кримінального правопорушення та виконати завдання досудового розслідування без тримання ОСОБА_5 під вартою неможливо, що ОСОБА_5 у даний час відмовляється давати показання, а отже не бажає сприяти органу досудового розслідування у з`ясуванні всіх обставин кримінального правопорушення.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора на підтримання апеляційних вимог, пояснення підозрюваного і захисника, які вважають апеляційну скаргу безпідставною і просить ухвалу слідчого судді залишити без змін; провів судові дебати, перевірив матеріали провадження і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наявність ризиків, що він переховуватиметься від органів досудового розслідування або суду і перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, слідчим суддею визнані і їх існування в апеляції не оспорюється. Проте доказів, які давали б підстави вважати, що запобігти цим ризикам жоден з більш м`яких запобіжних заходів неспроможний, ні слідчому судді ні Апеляційному суду не надано і в апеляційній скарзі та в промові прокурора не наведено.
Доводи прокурора про ускладнення досудового розслідування після звільнення ОСОБА_5 з-під варти, про його неспроможність довести вину ОСОБА_5 в учиненні кримінального правопорушення без визнання останнім підозри дає підстави вважати, що він розглядає взяття під варту як засіб отримання такого визнання.
Розглядаючи клопотання про взяття ОСОБА_5 під варту та приймаючи рішення про обрання іншого запобіжного заходу, слідчий суддя додержав вимоги ст.ст. 132, 176 - 178, 183, 194, 197 КПК України, дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, дав їм належну оцінку.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний і захисник пояснили, що всі свідки у кримінальному провадженні допитані, даних про отримання будь-якого пояснення від заявника ОСОБА_10 до цього часу немає, ОСОБА_5 фактично відсторонений від посади, проживає з родиною в селі у тяжких побутових умовах, ні з ким, окрім членів родини, не спілкується, паспорт для виїзду за кордон здав до органу державної міграційної служби, заставу, про яку йдеться в клопотанні слідчого, внести неспроможний, проти співпраці з органами досудового розслідування не заперечує, але за умови їх неупередженості, за час, який сплив після звільнення його з-під варти, не дав жодного приводу для сумніву в дотриманні ним процесуальних обов`язків.
Цих доводів, а також наведених слідчим суддею в оскарженій ухвалі прокурор не спростував, засобів, якими, на його думку, ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом, міг би перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема вплинути на експертів, попереджених про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не навів.
Обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , потреби досудового розслідування, процесуальні можливості домашнього арешту переконують у тому, що такий ступінь втручання у права і свободи особи, на якому наполягає прокурор, в даному випадку не є виправданим.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.07.2016 про відмову в обранні запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та обрання щодо нього запобіжного заходу в виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: