Ухвала іменем україни 28 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів при секретарі з участю прокурора засудженогоОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника перекладача потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року та вирок Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено
- за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років;
- п.п. 1,7 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Як визнав встановленим суд, 26 січня 2014 року о 03 год 20 хв, ОСОБА_6 , знаходячись біля входу до кафе «Рівєра» по вул. Сабурова, 20 А у м. Києві, безпричинно, з хуліганських мотивів, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок внаслідок явної неповаги до суспільства, маючи умисел на незаконне протиправне позбавлення життя відвідувачів вказаного кафе, використовуючи ніж, який знаходився при ньому, умисно наніс ним один удар в живіт ОСОБА_9 , чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження, однак свій умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як у ОСОБА_9 не були пошкоджені життєво важливі органи йому було своєчасно надано медичну допомогу.
Крім того, перебуваючи біля входу вищевказаного кафе, ОСОБА_6 безпричинно, з хуліганських мотивів, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок внаслідок явної неповаги до суспільства, маючи умисел на незаконне протиправне позбавлення життя відвідувачів вказаного кафе, використовуючи ніж, який знаходився при ньому, умисно наніс ним по одному удару в область грудної клітки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , чим заподіяв ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки ліворуч з ушкодженням серця і розвитком крововтрати, від якого наступила смерть останнього, та ОСОБА_14 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудейрани на грудях, від якої відходить рановий канал, від якого наступила смерть ОСОБА_14 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив закінчених замах на умисне вбивство, тобто протиправне спричинення смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, та умисне вбивство, тобто протиправне спричинення смерті іншій людині, двох осіб, з хуліганських мотивів.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року в частині призначеного покарання скасовано.
ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років; за п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі.

У касаційній скарзі захисник просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
В обґрунтування наведеного вказує на те, що необхідні ознаки злочинів, що інкримінуються ОСОБА_6 , які вчинені з хуліганських мотивів, відсутні. Стверджує, що саме з метою самозахисту ОСОБА_6 застосував ніж, який він мав при собі.
Крім того, зазначає що судом при призначенні покарання безпідставно не було враховано щире каяття засудженого, активне сприяння розкриттю злочинів, а також часткове відшкодування шкоди.

В запереченнях на касаційну скаргу захисника, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 просять судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення. Вважають доводи захисника безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційної скарги, пояснення прокурора, який частково підтримав доводи касаційної скарги та просив призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, пояснення потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які просили судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При розгляді даного кримінального провадження судова колегія виходить з того, що згідно ст.438 КПК України, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410 та 411 КПК України щодо однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Згідно статей 412-414 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні умисного замаху на вбивство з хуліганських мотивів та в умисному вбивстві двох осіб, тобто протиправному спричиненні смерті іншій людині з хуліганських мотивів, визнав частково, при цьому пояснив, що ножові поранення він наносив потерпілим захищаючись, оскільки нападаючих на нього було більше 10 чоловік.
На підставі показань засудженого, потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , даних, що містяться в протоколі огляду місця події, висновках судово-медичних експертиз, та інших доказів у кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, кваліфікував його дії за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, п.п. 1,7 ч.2 ст.115 КК України та призначив покарання.
Висновок суду про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, п.п. 1,7 ч.2 ст.115 КК України ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.
Посилання у касаційній скарзі захисника на неправильне застосування кримінального закону, зокрема те, що ОСОБА_6 вчинив злочини при перевищенні меж необхідної оборони, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який повно та всебічно розглянув вищевказані доводи, визнав їх безпідставними з наведенням в ухвалі мотивів прийнятого рішення.
Такі висновки суду є належним чином обґрунтованими, з якими погоджується і колегія суддів.
Так, на підставі аналізу даних відеозапису з камер відеоспостереження, суд дійшов вірного висновку про відсутність зі сторони потерпілих такого суспільно-небезпечного діяння, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку засудженого шляхом застосування ножа та заподіяння смерті. При цьому, жодних тілесних ушкоджень, які могли виникнути у разі побиття засудженого потерпілими або іншими особами, що перебували на місці конфлікту, у ОСОБА_6 виявлено не було, що також свідчить про відсутність реальної загрози його життю та здоров`ю.
Обґрунтованими є висновки суду і в частині відсутності у засудженого стану сильного душевного хвилювання, що підтверджується висновком експертизи № 170 від 04 березня 2014 року згідно якої ОСОБА_6 не знаходився у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному стані.
Крім того, про наявність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя потерпілих свідчать характер, локалізація, тяжкість спричинених тілесних ушкоджень та спрямованість завданих ударів у життєво важливі органи, застосування ножа, а також поведінка засудженого після вчинення інкримінованих йому правопорушень, який терміново покинув місце події.
Що стосується доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_6 хуліганського мотиву, то вони є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, закінчений замах на умисне вбивство та умисне вбивство двох осіб були вчинені засудженим у громадському місці, де він проявив явну неповагу до суспільства, зокрема нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки у суспільстві, з використанням малозначного приводу, завдав ножем по одному удару кожному із потерпілих, що свідчить про наявність у його діях хуліганських спонукань.
Таким чином, враховуючи наведене вище та встановлені фактичні обставини у кримінальному провадженні, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115, п.п. 1,7 ч.2 ст.115 КК України є правильною.
При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для перекваліфікації дій засудженого, з яким погоджується і колегія суддів.
Крім того, перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що призначення ОСОБА_6 покарання за злочин, передбачений п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на певний строк є необґрунтованим, та постановив у цій частині свій вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Приймаючи рішення про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі за п.п.1,7 ч.2 ст.115 КК України суд апеляційної інстанції врахував конкретні обставини справи, позицію ОСОБА_6 , який наполягає на протиправності дій самих потерпілих, дані про його особу, який хоч і вперше притягується до кримінальної відповідальності, але характеризується фактично посередньо.

Такий висновок суду апеляційної інстанції є обґрунтованим.
Посилання у касаційній скарзі захисника на те, що судом при призначенні покарання не було враховано щире каяття засудженого та активне сприяння розкриттю злочину є необґрунтованими, оскільки засуджений своєї вини фактично не визнав та обрав таку позицію, яка не свідчить про активне сприяння розкриттю злочину.
Твердження у касаційній скарзі захисника про часткове відшкодування потерпілим шкоди не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах провадження відсутнє документальне підтвердження.
На думку колегії суддів, призначене судом апеляційної інстанції покарання ОСОБА_6 відповідає вимогам, передбаченим ст.65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.

Підстав для скасування судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року та вирок Апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3