Єдиний унікальний номер 239/763/15-к
Номер провадження 11-кп/775/1119/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2016р., яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новогродівка Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та виправдано,
за участю прокурора ОСОБА_7
виправданого ОСОБА_9
Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2016р. ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та виправдано.

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він порушуючи Постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 р. «Положення про дозвільну систему», затверджену постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 р., які забороняють знаходження у власності громадян вогнепальної зброї, боєприпасів і вибухових речовин, без відповідного дозволу, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу, придбав та зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини для зберігання за наступних обставин.

Так, наприкінці липня 2015 р., ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 не маючи відповідного дозволу, діючи умисно, з метою незаконного зберігання, придбав у бійців ДУК «Правий сектор» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених осіб, бойові припаси, а саме: 72,5 мм реактивну протитанкову гранату типу РПГ-22 («НЕТТО») в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим (заводським) способом в кількості 45 одиниць; 72,5 мм реактивну протитанкову гранату типу РПГ-26 («АГЛЕНЬ») в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим (заводським) способом в кількості 13 одиниць; 64 мм реактивну протитанкову гранату типу РПГ-18 («МУХА») в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим (заводським) способом в кількості 5 одиниць; 93-мм реактивний піхотний вогнемет (РПО-А) в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим заводським способом в кількості 2 одиниці; оборонну ручну осколкову гранату типу Ф-1 в кількості 22 одиниці; наступальну осколкову гранату типу РГД-5 в кількості 30 одиниць; 72 патрони калібру 7,62Х39 мм, які є штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм; 5980 патронів калібру 5,45Х39 мм, які є штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм; 586 патронів калібру 7,62Х54 мм, які є штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм; вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова АК-74, калібру 5,45 мм, (5,45Х39) промислового виробництва; вибухові речовини, а саме: засіб підриву (засіб детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), виготовленими промисловим заводським способом в кількості 4 одиниці; корпус протипіхотної осколкової кругового враження, вистрибуючої міни типу ОЗМ-72 в кількості 1 одиниця; корпус протипіхотної осколкової міни направленого враження типу МОН-50 в кількості 1 одиниця; засіб підриву (засіб детонування), підривач типу МД-2 в кількості 2 одиниці; засіб підриву (засіб детонування) , підривач типу МД-5М в кількості 3 одиниці; елемент кумулятивного захисту типу ХСЧКВ 34 «НОЖ» в кількості 1 одиниця.

Вказані вище бойові припаси, зброю та вибухові речовини бійці ДУК «Правий сектор» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, з відома у ОСОБА_9 , залишили в гаражі та будинку за місцем проживання останнього, розташованого у АДРЕСА_1 .

Після цього, ОСОБА_9 умисно, незаконно зберігав вищевказану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 .

22.08.2015 р. у період часу з 07.30 год. до 13.00 год., під час проведення обшуку у АДРЕСА_1 співробітниками ГВ БКОЗ Управління СБУ в Донецькій області у ОСОБА_9 виявлено та вилучено: бойові припаси, а саме: 72,5 мм реактивну протитанкову гранату типу РПГ-22 («НЕТТО») в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим (заводським) способом в кількості 45 одиниць; 72,5 мм реактивну протитанкову гранату типу РПГ-26 («АГЛЕНЬ») в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим (заводським) способом в кількості 13 одиниць; 64 мм реактивну протитанкову гранату типу РПГ-18 («МУХА») в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим (заводським) способом в кількості 5 одиниць; 93-мм реактивний піхотний вогнемет (РПО-А) в остаточно спорядженому виді, виготовлені промисловим заводським способом в кількості 2 одиниці; оборонну ручну осколкову гранату типу Ф-1 в кількості 22 одиниці; наступальну осколкову гранату типу РГД-5 в кількості 30 одиниць; 72 патрони калібру 7,62Х39 мм, які є штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм; 5980 патронів калібру 5,45Х39 мм, які є штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм; 586 патронів калібру 7,62Х54 мм, які є штатними боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм; вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова АК-74, калібру 5,45 мм, (5,45Х39) промислового виробництва; вибухові речовини, а саме: засіб підриву (засіб детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), виготовленими промисловим заводським способом в кількості 4 одиниці; корпус протипіхотної осколкової кругового враження, вистрибуючої міни типу ОЗМ-72 в кількості 1 одиниця; корпус протипіхотної осколкової міни направленого враження типу МОН-50 в кількості 1 одиниця; засіб підриву (засіб детонування), підривач типу МД-2 в кількості 2 одиниці; засіб підриву (засіб детонування) , підривач типу МД-5М в кількості 3 одиниці; елемент кумулятивного захисту типу ХСЧКВ 34 «НОЖ» в кількості 1 одиниця, які ОСОБА_9 умисно, незаконно зберігав за місцем свого мешкання, розташованого у АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_9 вчинив придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України.

На зазначений вирок суду прокурором ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він:

-вважає вирок незаконним через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду;

-вказує, що судом необґрунтовано визнаний протокол обшуку з додатками, проведеного за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_9 , недопустимим доказом по справі;

-зазначає, що всі протоколи слідчих дій, які були долучені до матеріалів провадження, в тому числі й протокол обшуку, не були оголошені та досліджені судом під час судового розгляду;

-вважає, що висновки суду про те, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 є недопустимими та покладення в основу вироку протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 суперечать один одному;

-вважає, що суд дав неправильну оцінку показанням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . ОСОБА_10 , які є бійцями ДУК « Правий сектор», оскільки вони є близькими знайомими обвинуваченого та зацікавлені в його ухиленні від кримінальної відповідальності;

-вказує, що не згодний з висновком суду першої інстанції про те, що суд не може визнати докази належними, допустимими та достатніми, оскільки вони вказують на винуватість ОСОБА_9 , який вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав, по справі не проведена дактилоскопічна експертиза на вилученій зброї;

-вказує, що суд допустив неповноту судового розгляду, а саме відмовив прокурору у задоволенні його клопотання про необхідність проведення судово-хімічної експертизи з метою дослідження речовин, які були вилучені під час обшуку, зовні схожих на тротил та бездимний порох;

-зазначає, що також не погоджується з висновком суду про те, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину, оскільки не встановлені мета та мотив вчинення злочину;

-вказує, що судом у висновку про виправдання ОСОБА_9 допущені істотні суперечності із зазначенням в мотивувальній частині кількох підстав виправдання.

-прохає вирок скасувати, дослідити докази, які не були досліджені судом першої інстанції та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та прохав її задовольнити, доводи виправданого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів, прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2016р., щодо ОСОБА_9 є таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, ухвалений при проведенні неповного судового розгляду та з невідповідністю висновків суду, викладених в ньому фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, як вбачається з журналу судового засідання та носія інформації, на якому за допомогою технічних засобів був зафіксований розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в них відсутнє безпосереднє дослідження судом першої інстанції при розгляді справи протоколу обшуку гаражу за місцем мешкання ОСОБА_9 ( а.п. 150-161 т.1 ), протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 ( а.п. 130- 134 т.1) тощо.

Проте вказаним вище доказам суд першої інстанції дав оцінку у вироку, чим порушив засади кримінального провадження, передбачені п.16 ч.1 ст.7, ст. 23 КПК України.

В порушення вимог п.1 ч.3 ст. 374 КПК України поза увагою суду першої інстанції залишилась не дослідженою велика кількість доказів, а саме протоколи слідчих дій під час досудового розслідування, на яких ґрунтується обвинувачення, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Так, мотивувальна частина виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 не містить результатів дослідження, аналізу й оцінки всіх доказів (як зібраних при проведенні досудового розслідування, так і наданих в судовому засіданні), мотивовані висновки суду першої інстанції про підставу виправдання, а також мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Недотримання судом засади безпосередності, яка є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, призвело до порушення іншої засади кримінального провадження, а саме змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, передбаченої п.15 ч.1 ст. 7 КПК України.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 23 та ст. 86 КПК України, докази, які не були предметом безпосереднього дослідження судом, не можуть бути визнані допустимими і враховані при ухваленні при ухваленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених КПК України, отже, судове рішення відповідно до ст. 370 КПК України не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Крім того в мотивувальній частині виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 в порушення вимог ст. 374 ч.3 КПК України нечітко викладено за якою з підстав, передбачених ч.1 ст. 373 КПК України, суд першої інстанції виправдав ОСОБА_9 .

Так, судом першої інстанції в мотивувальній частині зроблений висновок, що стороною обвинувачення не встановлено, а отже не доведено обов`язкових ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не доведена обов`язкова ознака злочину вина ОСОБА_9 , оскільки не встановлено протиправних дій ОСОБА_9 в інкримінованому злочині. Після оцінки доказів по справі судом першої інстанції також зроблений висновок про те, що у зв`язку із неможливістю спростування виправдувальних показань обвинуваченого, у відповідності із ст. 62 Конституції України, що винність обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 263 КК України стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведена, а тому вважає за необхідне визнати ОСОБА_9 невинуватим за цим злочином та виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення за цією статтею.

Проте в резолютивній частині вироку відносно ОСОБА_9 судом першої інстанції взагалі не зазначена підстава його виправдання за ч.1 ст. 263 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції у висновку про підстави виправдання ОСОБА_9 допущені істотні суперечності, на думку колегії суддів є слушними.

Отже мотивувальна частина вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 викладена непослідовно, хоч і містить виклад зібраних по справі доказів, проте результати аналізу й оцінки зібраних у справі доказів викладені сумбурно та хаотично, що унеможливлює їх розуміння.

При таких обставинах вирок суду першої інстанції згідно з ч.1 ст.412 КПК України підлягає скасуванню.

Оскільки апеляційна скарга прокурора містить неконкретизоване клопотання про дослідження доказів, які не були досліджені судом першої інстанції без наведення цих доказів, але з урахуванням вимог ч.3 ст. 404 КПК України, яка забороняє апеляційному суду досліджувати докази з власної ініціативи, які не досліджувались судом першої інстанції, апеляційний суд скасовує виправдувальний вирок відносно ОСОБА_9 та призначає новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи судом першої інстанції необхідно з`ясувати обставини на які звернув суд апеляційної інстанції, всебічно, повно та об`єктивно встановити всі обставини справи, безпосередньо дослідити та оцінити всі докази по справі, відповідно до вимог КПК України, з наведенням належних й достатніх мотивів та підстав ухвалення виправдувального чи обвинувального вироку.

Також при новому розгляді справи у повному обсязі слід врахувати доводи апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2016р., яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та виправдано, задовольнити частково.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2016р., яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та виправдано скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.