АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1241/16 Справа № 191/1906/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відносно ОСОБА_7 ,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання згідно ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що відповідне клопотання засудженого вже було вирішено по суті ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зарахувати йому до строку покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 27.12.2014 року по дату етапування до колонії 07.07.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані матеріали за скаргою та матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підставою для звернення з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання відносно ОСОБА_7 до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та звернення після цього до апеляційного суду з апеляційною скаргою слугував Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та змінена ним ст. 72 КК України, доповнена частина п`ята якої передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження особи до позбавлення волі, у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Разом з цим, вказаний закон, вносячи зміни в Кримінальний кодекс України, тобто в матеріальний закон, не передбачив процесуальний порядок розгляду подібних клопотань.

Таким чином, законодавцем залишились не врегульованими кримінальні процесуальні відносини, які породжує Закон України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції вимушений керуватись ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать верховенство права, законність, доступ до правосуддя.

Суд констатує, що виниклі правовідносини пов`язані з виконанням судового рішення та стосуються порядку вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Однак, чинним кримінальним процесуальним законом порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, який набрав законної сили, регламентується розділом 8 КПК України.

Аналіз ст. 539 КПК України та визначених нею правил підсудності свідчить про те, що клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання повинне розглядатись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Зокрема, це пов`язано і з тим, що при розгляді клопотання суд має встановити час попереднього ув`язнення засудженого, а повні дані щодо такого ув`язнення містяться тільки в особовій справі, яка зберігається в установі виконання покарання.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги чинного законодавства, мотивуючи своє рішення саме на підставі зазначених норм права. Районним судом було враховано під час постановлення оскаржуваної ухвали факт того, що клопотання засудженого ОСОБА_7 вже було задоволено ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року та останньому зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання 27.12.2014 року до набрання вироком щодо останнього законної сили 16.05.2015 року.

Що стосується апеляційних вимог засудженого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення з моменту затримання та до моменту його прибуття до виправної колонії, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.04.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, набрав законної сили 17.05.2015 року.

З цього моменту та до моменту прибуття до виправної колонії ОСОБА_7 вважався таким, що тимчасово перебував у СІЗО м. Дніпропетровька, оскільки даний слідчий ізолятор не визначено місцем відбування покарання засудженим ОСОБА_7 , а він знаходився в його умовах в очікуванні етапування до місця виконання покарання за вищевказаним вироком суду.

Враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України та Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року незалежно від процесуального порядку попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Таким чином, на думку колегії суддів, вищезазначені обставини є законною підставою для залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , у зв`язку із чим ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляція засудженого залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4