АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 2120/1-551/11
Справа №1/666/7/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11/791/19/16 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: п.п. 4; 12 ч.2 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року квітня місяця «19» дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар За участю прокурора адвокатів ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засудженихОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями із доповненнями прокурора, що приймав участь у суді першої інстанції; засудженого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 16 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

громадянина України; уродженця м. Ташкент, Узбекистан;

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ;

проживаючого по

АДРЕСА_2 ; судимостей не має, -

засуджено за п.4 ч.2 ст.115 КК України на 11 (одинадцять) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня затримання з 31 березня 2011 року.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишена тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 судові витрати за проведення судових експертиз на користь держави - 1222,68 гривень; на користь Херсонського СМЕ 4548,36 гривень; на користь Херсонської обласної психіатричної лікарні 448,33 гривень.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

громадянина України; уродженця м. Каховка Херсонської

області; зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_3 ;

проживаючого по

АДРЕСА_2 ; в силу ст. 89 КК України не судимого, -

засуджено за ч.1 ст. 396 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з дня затримання з 31 березня 2011 року, та вважається таким, що засудженим відбуте.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь Херсонської обласної психіатричної лікарні 448,33 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 29 березня 2011 року о 21.00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись на вул. Лісовій у м.Херсоні, скоїв умисне вбивство ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, яка виразилася у тому, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що завдає особливих страждань потерпілому, наніс останньому велику кількість прижиттєвих тілесних ушкоджень, а саме, 74 ножових поранення, а ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись з ОСОБА_8 на місці скоєння тим вбивства ОСОБА_10 , маючи прямий умисел, направлений на заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, приховував ОСОБА_8 активними діями, зв`язаними з тим, щоб забрати останнього з місця скоєння злочину.

В апеляціях:
- із внесеними доповненнями прокурор, який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та направлення справи на новий судовий розгляд з підстав істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених внаслідок м`якості. Зокрема, прокурор стверджує, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_9 із п.п. 4; 12 ч.2 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 396 КК України та виключив з кваліфікації дій ОСОБА_8 п.12 ч.2 ст. 115 КК України; вказує, що в порушення ст. 399 КПК України, після скасування вироку суду першої інстанції ВВСУ, вказівки останнього, які є обов`язковими для виконання при повторному розгляді справи, місцевим судом не виконано, докази по справі не досліджені і належна оцінка їм не надана, замість цього, суд вдався до дублювання попереднього скасованого вироку.

- засуджений ОСОБА_8 не погоджується з вироком суду першої інстанції щодо нього в частині кваліфікації його дій, вказуючи, що при вчиненні умисного вбивства він не діяв з особливою жорстокістю, а сама по собі наявність на тілі потерпілого вказана кількість ножових ушкоджень, не може бути підставою для такого висновку. Під час досудового та судового слідства це питання не було предметом розгляду, а висновок судмедексперта, вважає, навпаки, підтверджує той факт, що в його діях відсутня особлива жорстокість, оскільки смерть потерпілого після нанесення йому тілесних ушкоджень, настала за кілька секунд; а він не мав умислу на завдання потерпілому особливих страждань. Також не згоден з висновком суду, викладеним у вироку, про те, що він на час скоєння злочину не працював та характеризується задовільно, оскільки це не відповідає матеріалам справи. Просить вирок щодо нього змінити, його дії кваліфікувати за ч.1 ст. 115 КК України; виключивши з мотивувальної частини вироку вказівку про те, що він характеризується задовільно; пом`якшити призначене йому покарання.

Інші учасники судового процесу апеляції не подавали.

Вислухавши суддю-доповідача по справі; думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора з доповненнями та прохав її задовольнити, заперечував проти апеляції засудженого ОСОБА_8 ; засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляцію засудженого ОСОБА_8 і заперечували проти апеляції прокурора; засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію ОСОБА_8 та заперечували проти апеляції прокурора; в судових дебатах залишилися при тій же думці, надавши останнє слово засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Дана кримінальна справа щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була вдруге розглянута судом першої інстанції після скасування вироку цього ж суду від 08 червня 2012 року та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 19 березня 2013 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2013 року.

Скасовуючи перший вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (від 08.06.2012р.), суд касаційної інстанції вказав слідуюче: при розгляді даної справи судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 323 КПК України (1960 року), оскільки у вироку не проаналізовані та не оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і його спростовують; перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 з п.п. 4; 12 ч.2 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 396 КК України, суд зробив передчасний висновок без врахування всіх обставин справи, не прийняв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року (п.16), згідно яких вчиненим за попередньою змовою групою осіб умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб, які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання, інше; суд залишив без оцінки докази, які, за умови їх належного дослідження, можуть мати істотне значення для справи, передчасно дійшов висновку про відсутність доказів скоєння вбивства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у співучасті, та без достатніх на то підстав перекваліфікував їх дії; при новому розгляді справи необхідно вжити всіх передбачених законом заходів щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

При цьому суд касаційної інстанції послідовно та вичерпно проаналізував у своїй ухвалі матеріали справи, детально виклавши, у чому і з яких причин судом першої інстанції були допущені вказані порушення, вказавши, яким чином вказані порушення необхідно усунути при новому розгляді справи, для того, щоб дати належну правову оцінку діям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та прийняти по справі законне та обґрунтоване судове рішення.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, в тому числі й з вироку місцевого суду, про що вірно зазначає й прокурор в своїй апеляції, суд першої інстанції при повторному розгляді справи вказівки суду касаційної інстанції не виконав, виніс за змістом аналогічне судове рішення, на думку колегії суддів, взагалі не виконавши не тільки вищевказані вказівки, а й порушуючи вимоги кримінально-процесуального закону.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не вичерпав всі можливості перевірки та виконання тих вказівок, які мають місце в ухвалі суду касаційної інстанції, і які, відповідно до ст.ст. 399, 400 КПК України (1960р.), є обов`язковим для суду першої інстанції при повторному розгляді справи, після скасування попереднього вироку суду.

Невиконання вказівок суду касаційної інстанції є підставою для скасування судового рішення, а тому вирок щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає безумовному скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно виконати вказівки суду касаційної інстанції, ретельно перевірити доводи поданих апеляцій, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, керуючись вимогами закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши обставини справи у їх сукупності.

При новому розгляді справи, в разі доведеності обсягу обвинувачення, покарання, призначене засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , слід вважати м`яким.

Таким чином, апеляція з доповненнями прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляція засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

В зв`язку з ліквідацією Указом Президента №15/2016 від 19.01.2016 року, Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворення Херсонського міського суду Херсонської області, дану кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365; 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію з доповненнями прокурора задовольнити частково; апеляцію засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 16 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області, в іншому складі суддів.

Судді ( підписи)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_11 Черства