У Х В А Л А

Іменем України

13.09.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
12 липня 2016 року близько 17 години 20 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи тяжкому в ступеню алкогольного сп`яніння, керуючи ввіреним йому на підставі нотаріально-завіреної довіреності серії ВКК №373423 технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «BMW» моделі «520 і» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_6 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, рухався по автодорозі сполученням «Перечин Свалява - Липча», зі сторони населеного пункту с. Керецьки, Свалявського району у напрямку м. Свалява, Закарпатської області.

Проїжджаючи заокруглення дороги праворуч, що навпроти будинку №233, по вулиці Перемоги в населеному пункті с. Росош, Свалявського району, водій ОСОБА_5 діючи в супереч вимог п.п.2.3. «б»; 2.9 «а»; 11.3.; 12.1. та 12.4 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, діючи самовпевнено та самонадіяно, нехтуючи особистою безпекою та безпекою свого пасажира, рухаючись зі швидкістю більшою за 60 км./год., яка перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту, при виборі безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та дорожні умови чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, що привело до втрати керування автомобілем та з`їзду його за межі проїзної частини автодороги в ліво, з послідуючим його зіткненням з насипом грунту містка над струмком будинків АДРЕСА_1 і подальшого його перекидання та падіння на огорожу будинку АДРЕСА_2 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «BMW» моделі «520 і» реєстраційний номер НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №69 від 16.08.16, отримав тілесні ушкодження у вигляді - політравми; ЗЧМТ; забою головного мозку; перелому шийного відділу хребта; ЗТГК; перелому ребер справа 3-6 та зліва 3, 5-9; перелому грудини між 1-2 та 3-4 міжребір`ям, забою легенів, закритого перелому нижньої треті правої гомілки, відкритого перелому нижньої треті лівої гомілки; забійних ран спинки носа, лівої гомілки, синців голови, тулуба, кінцівок та садна голови. Вказані тілесні ушкодження виникли при ДТП в результаті зіткнення легкового автомобіля з фіксованим об`єктом (містком та огорожею будинку) по механізму удар, тертя тілом об тверді предмети (конструкції) внутрі салону автомобіля, за своїм характером виникли прижиттєво за короткий проміжок часу до настання смерті його. Дані тілесні ушкодження згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться в прямому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 .
Таким чином, водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п.2.3. «б»; 2.9 «а»; 11.3.; 12.1. та 12.4 Правил дорожнього руху України.
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п.2.3. «б»; 2.9 «а»; 11.3.; 12.1. та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою його смерть.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
12 вересня 2016 року гр. ОСОБА_5 у встановленому ст.ст. 42, 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.16 та схемою до нього; протоколом огляду трупа гр. ОСОБА_6 від 12.07.16; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 28.07.16; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 28.07.16; протоколом огляду транспортного засобу від 29.07.16; висновком судово-токсикологічної експертизи №1652 від 03.08.16; висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 №123 від 22.08.16; висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_6 №69 від 16.08.16; висновком судової авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу №10/157 від 29.07.16; висновком судової авто-технічної експертизи №10/158 від 29.07.16.
Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 немає постійного місця роботи, перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків даної ДТП, з метою переховування від органів досудового розслідування та суду може виїхати за межі України, чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
На даний час підозрюваний ОСОБА_5 , згідно довідки знаходиться на амбулаторному лікуванні травматолога Свалявської ЦРЛ, з діагнозом: Закритий підвертельний перелом правого стегна стан після Мос, компресійні вибухові переломи 9,11 грудних хрящів стан після МОС.
На момент видачі даної довідки пацієнт самостійно транспортуватися не може, рекомендоване транспортування в медичному транспорті з супроводом.
Заслухавши пояснення слідчий, який підтримав заявлене клопотання, проте зазначив що не взмозі забезпечити явку підозрюваного до суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Захисник заперечив проти розгляду клопотання за відсутності підозрюваного та зазначив про неможливість його прибуття самостійно до суду.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Як зазначено у ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки слідчий та прокурор не забезпечили участь підозрюваного у розгляді зазначеного клопотання, про час і місце розгляду клопотання він був судом повідомлений належним чином, проте не може самостійно прибути у судове засідання, що підтверджується довідкою лікаря ОСОБА_11 від 26.08.2016 року та випискою ЗОКЛ ім.. Новака за період з 18.07.2016 по 11.08.2016 року, а також враховуючи, що зазначене клопотання повинно бути розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його надходження до суду.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194, 309, 335, 392, 395 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1
т