Справа № 743/610/16-к провадження № 11-кп/795/940/2016 Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000446 від 11.10.2015 року, за апеляційними скаргами прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мохначі Ріпкинського району Чернігівської області,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мохначі Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок місцевого суду скасувати, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та закрити кримінальне провадження.

Прокурор, в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікації дій обвинувачених, доведеності вини у вчиненому, просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 через м`якість.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до 4 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року, із врахуванням статей 72, 73 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 днів.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку 2 роки та покладено на обвинуваченого обов`язки передбачені статтею 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у виді особистого зобов`язання.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 5 листопада 2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 527 грн. 76 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що на момент вчинення злочину він являвся найманим працівником потерпілого ОСОБА_11 , який відмовився від обвинувачення, відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 477 КПК України.

На підтвердження поданих апеляційних вимог прокурор вказав, що призначене покарання ОСОБА_7 зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 3 жовтня 2015 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_6 , повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Мохначі Ріпкинського району Чернігівської області, діючи з корисливих мотивів та з єдиним умислом на таємне викрадення майна, шляхом розбиття віконного скла будинку, проникли всередину будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали 4 залізні кутники, загальною вартістю, згідно довідки ФОП ОСОБА_12 , станом на 3 жовтня 2015 р., в розмірі 533 грн. 60 коп., спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

3 жовтня 2015 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_6 , повторно, перебуваючи в с. Мохначі Ріпкинського району Чернігівської області, діючи з корисливих мотивів та з умислом на таємне викрадення майна, через розбите віконне скло будинку, проник всередину будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав чавунну двохкамфорну плиту, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 27.04.2016 р. № 537, станом на 3 жовтня 2015 р., в розмірі 302 грн. 66 коп., спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який просив задовольнити подану прокурором апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 3 КПК України, притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального провадження, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту статей 276, 277, 283 КПК України, випливає, що здійснення письмового повідомлення про підозру є передумовою для проведення процесуальних дій під час досудового розслідування щодо особи, яка після відповідного повідомлення набуває процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, що прямо пов`язано із реалізацією загальної засади змагальності сторін у кримінальному провадженні, забезпечення права на захист.

Разом з тим місцевим судом, відсутність у матеріалах кримінального провадження повідомлення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про підозру, що є основою для виникнення функцій кримінального переслідування, захисту та подальшого обвинувачення особи у вчиненні злочинів та роз`яснення обвинуваченим у зв`язку з цим їх права, передбачені статтею 42 КПК України, залишено поза увагою.

Даний недолік позбавив можливості суд перевірити правові підстави для обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, а також дотримання органом досудового розслідування строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 КПК України, що мало істотне значення для прийняття законного й обґрунтованого рішення у межах висунутого обвинувачення, оскільки з огляду на статтю 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, чим і визначає момент початку досудового розслідування.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення не допускається і тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Разом з тим в матеріалах кримінального провадження відсутні данні які б свідчили про внесення відомостей про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що також відсутня інформація в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Даним процесуальним документам, які були надані прокурором під час апеляційного розгляду, апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку, оскільки, враховуючи їх відсутність в матеріалах кримінального провадження, останні не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Крім того зміст, доданої до апеляційної скарги обвинуваченого, заяви потерпілого ОСОБА_11 про відмову від підтримання обвинувачення та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , є суперечливими до змісту заяви, яка мається в матеріалах кримінального провадження в якій потерпілий висловлює вимоги матеріального та морального характеру до обвинувачених та просить призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі (а.п. 26, 84).

Призначаючи, обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не взяв до уваги, що за змістом частини 4 статті 70 КК України, якщо за попереднім вироком особу засуджено із застосуванням статті 75 КК України, а за знову ухваленим до покарання, яке належить відбувати реально, то поглинення або складання призначених цими вироками покарань не допускається, і кожен вирок, а отже, і призначене ним покарання, виконується самостійно, що в свою чергу свідчить про недотримання місцевим судом вимог кримінального закону.

Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув кримінальну справу у відповідності з вимогами частини 3 статті 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів в справі допитом засуджених та дослідженням матеріалів, які їх характеризують.

За таких обставин, відповідно до вимог статті 404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі частини 3 статті 349 КПК України, не досліджувалися, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 та надати оцінку, наданим в судовому засіданні прокурором, процесуальним документам.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на наведене, вирок місцевого суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 9, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року, задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий розгляд в Ріпкинському районному суді Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4