Справа № 594/276/16-к
Провадження №1-кп/594/34/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
бвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залісся Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, раніше судимого 17.05.2013 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ст.121 ч.2 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, на даний час відбуває покарання в Копичинській ВК №112;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого 01.03.2006 року Іванівським районним судом Одеської області за ст. 181 ч.І КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 08.08.2007 року Судовою палатою у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області за ст. 115 ч.2 п.12 КК України до 13 років позбавлення волі, 10.12.2008 року Іванівським районним судом Одеської області за ст.122 ч.І КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України повністю приєднано раніше призначене, але невідбуте покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 01.03.2006 року, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст.70 КК України частково приєднано раніше призначене, але невідбуте покарання за вироком Судової палати у кримінальних справах Одеського Апеляційного суду Одеської області від 08.08.2007 року, і остаточно призначено 14 років позбавлення волі, на даний час відбуває покарання в Копичинській ВК №112;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, раніше судимого 18.06.2008 року Апеляційним судом м.Києва за ст. 115 ч.2 п.12 КК України до 13 років позбавлення волі, на даний час відбуває покарання в Копичинській ВК №112.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.393 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що відбуваючи покарання у виді позбавлення волі на дільниці соціальної реабілітації с.Лосяч Борщівського району Копичинської ВК №112, будучи ознайомленими з адміністративними межами дільниці соціальної реабілітації с.Лосяч Борщівського району Копичинської ВК №112 і письмово попередженими про кримінальну відповідальність відповідно до ст.393 КК України, за втечу з місць позбавлення волі, 01.11.2015 року близько 22.00 год. після того як начальник дільниці соціальної реабілітації с.Лосяч Копичинської ВК №112 ОСОБА_8 виявив у них ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив про їх доставку в Копичинську ВК №112 для медичного освідчення та подальшого притягнення до дисциплінарної відповідальності, засуджені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 домовилися про втечу з місця позбавлення волі та діючи умисно, без відповідного дозволу та будь-яких законних підстав для залишення місця позбавлення волі, таємно, з особистих спонукань, маючи умисел на вчинення втечі, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за попередньою змовою між собою, скориставшись відсутністю належного нагляду з боку працівників колонії, самовільно залишили адміністративні межі дільниці соціальної реабілітації с.Лосяч Борщівського району Копичинської ВК №112 і тим самим вчинили втечу з місця позбавлення волі.
Дії обвинувачених кваліфіковано за ч.2 ст.393 КК України.
Згідно з угодами прокурор та обвинувачені дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.393 КК України.
ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.393 КК України, та отримана згода обвинуваченого, ОСОБА_4 на призначення покарання за ч.2 ст.393 КК України ( в редакції статті згідно Закону від 05.04.2001 року), у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. у відповідності до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 17.05.2012 року у вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.393 КК України, та отримана згода обвинуваченого, ОСОБА_5 на призначення покарання за ч.2 ст.393 КК України ( в редакції статті згідно Закону від 05.04.2001 року), у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. У відповідності до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку Апеляційного суду м.Києва від 18.06.2008 року у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.393 КК України, та отримана згода обвинуваченого, ОСОБА_6 на призначення покарання за ч.2 ст.393 КК України ( в редакції статті згідно Закону від 05.04.2001 року), у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. У відповідності до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду Одеської області від 08.08.2007 року у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі та остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
В підготовчому судовому засіданні прокурор Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , кожен зокрема, з участю захисника, уклали угоду про внесення змін в угоду про визнання винуватості в частині визначення міри покарання, а саме за ч. 2 ст. 393 КК України кожному обрати 5 років позбавлення волі. Остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
На виконання вимог п.1 ч.7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодесу та закону.
Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Статтею 475 КПК України передбачено - якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати вимогам обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.
В обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 «самовільно залишили межі дільниці соціальної реабілітації с. Лосяч Копичинської ВК № 112 та поїхали в м. Камянець Подільський Хмельницької області», без визначення, що таке межі дільниці соціальної реабілітації та способу вчинення правопорушення, а саме втечі за межі дільниці. Крім того, вже в обвинуваченні зокрема ОСОБА_6 вказано, що він після втечі пішов в м. Борщів де був затриманий.
Аналогічно формулювання обвинувачення викладено у всіх угодах про визнання винуватості.
Отже, сформулювати обвинувачення без зясування даних обставин та внесення змін в обвинувальний акт неможливо.
Крім цього, проаналізувавши зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає критеріям, встановленим ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки ОСОБА_4 засуджений і відбуває покарання за ч. 2 ст.121 КК України (кінець строку 04.11.2019 року), ОСОБА_6 за п. 12 ч.2 ст. 115, ст. 122 ч. 1 КК України(кінець строку 02.03.2021року), ОСОБА_5 за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України(кінець строку 14.12.2020 року), а прокурором в судовому засіданні необґрунтовано наявність в діях підозрюваних обставин активного сприяння розкриттю злочину, а сама угода спрямована лише винятково на задоволення інтересу обвинувачених в частині призначення кожному мінімального строку передбаченого санкцією ч. 2 ст. 393 КК України, яка передбачає покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі і тому у суду відсутні підстави вважати, що умови угоди відповідають інтересам суспільства.
Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Під час укладення угод сторонами не проаналізовано та не враховано конкретні обставини вчинення злочину, а прокурором не застосовано індивідуальне укладення угоди, з врахуванням особи кожного з обвинувачених, а шаблонно підготовлено угоди та допущено помилки, що дає додатковий сумнів для суду.
Так, в угоді зазначено, що вона була укладена в м. Борщеві, однак в самому змісті вже вказано Копичинську ВК № 112. Сторони погоджували призначення покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, хоча ОСОБА_10 і ОСОБА_11 засуджені за особливо тяжкі злочини.
В угоді про внесення змін частково виправлено помилки, які суд намагався зясувати, однак зазначено, що сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 2 ст. 393 КК України (в редакції Закону України від 05.04.2011 року), якої немає і тому викликає сумнів, що обвинувачені зрозуміли зміст угоди.
Крім того, в угоді обвинувачені взяли на себе обов`язок відшкодувати судові витрати пов`язані із проведенням на досудовому розслідуванні експертизи в сумі 384 грн. Таке зобов`язання суперечить вимогам закону.
Також прокурором не надано доказів невідбутої частини покарання кожним з обвинувачених, що позбавляє суд можливості вирішувати питання призначення покарання за ст.. 71 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
За таких обставин в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 314-317, 395, 474 КПК України, суд-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1