Справа № 296/3079/16-к
Вирок
Іменем України
12 липня 2016 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001259 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Житомира, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального акту від 29.03.2016 року ОСОБА_5 обвинувачується в тому, 13.12.2015 р. близько 01 години перебував біля буд. АДРЕСА_2 , де за парканом помітив брезентову палатку, в якій знаходились речі, які належать ОСОБА_7 . В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення майна з даної палатки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в цей же день та час, в цьому ж місці, переконавшись в тому, що поряд не має сторонніх осіб та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через хвіртку пройшов на територію вище вказаного домоволодіння, де незаконно проник до брезентової палатки, звідки таємно викрав чуже майно, а саме: дитячу коляску «Hauck mins star, вартістю 800 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму та утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник.

Крім того, 13.02.2016, близько 01 години ОСОБА_5 перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , де за парканом помітив брезентову палатку, в якій знаходились речі, що належать ОСОБА_7 . В цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з даної палатки.

З метою реалізації свого злочинного умислу, в цей же день та час, в цьому ж місці ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, через хвіртку пройшов на територію домоволодіння, де незаконно проник до брезентової палатки, звідки таємно, викрав чуже майно, а саме: велосипед марки «Спринт» вартістю 2000 грн., жіночий велосипед, вартістю 5000 грн., велосипед «БМІ», вартістю 1000 грн., електроплиту «Сіменс», вартістю 1800 грн., пральну машину «Бош», вартістю 4500 грн., посудомийну машину «Міле», вартістю 4000 грн., холодильник однокамерний «Привілег», вартістю 3000 грн., газовий балон з автоматикою вартістю 1500грн., чавунну батарею на 12 секцій, вартістю 700 грн., дитячі коляски в кількості 2 шт. вартістю 250 грн. кожна, алюмінієву решітку 50x35 см в кількості 8 шт. вартістю 37,50 грн. кожна, килими 2x3 м.в кількості 3 шт. вартістю 100 грн. кожен, килими 2x1,5 м в кількості 4 шт. вартістю 1500 грн. кожна, тиски слюсарні в кількості 1 шт. вартістю 809,90 грн., коляску алюмінієву «кравчучка» в кількості 2 шт. вартістю 400 грн. кожна, будівельну тачку вартістю 799 грн., набір інструментів, вартістю 700 грн., мийку для автомобіля «Кьорхер» в кількості 6 шт. вартістю 1500 грн. кожна, дрель електрична 750 Квт. в кількості 2 шт. вартістю 1000 грн. кожна, електродвигун 3 Квт вартістю 400 грн., електродвигун 1,5 Квт вартістю 200 грн., трансформатор на 24 вольт, вартістю 400 грн. і трансформатори на 12 вольт, в кількості 2 шт. вартістю 250 грн. кожен, чим спричинив потерпілого ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 46208 грн. 90 коп. та утримуючи викрадене майно з місця вчинення злочину зник.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково та суду пояснив, що дійсно проник до брезентової палатки, розташованої в дворі буд. АДРЕСА_2 , звідки викрав лише дитячу коляску «Hauck mins star, яку здав до ломбарду, 2 дитячі коляски, жіночий велосипед, пральну машину «Сіменс», газовий балон, алюмінієві решітки, 2 коляски типу «кравчучки», набір інструментів, переносну мийку автомобіля, дрель, тиски слюсарні та диски до автомобіля. Частину викраденого майна було вилучено працівниками міліції та повернуто потерпілому. Обвинувачений не погодився із зазначенням у переліку викраденого іншого майна, пояснивши, що дані предмети він не брав, в іншій частині не оспорював кількість та вартість викраденого. У вчиненому щиро кається, прохав суд суворо його не карати. Заявлений потерпілими цивільний позов визнав частково, а саме лише в частині викраденого ним майна та пояснив, що має намір відшкодовувати завдану шкоду.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що проживають за адресою: АДРЕСА_2 . На території їхнього домоволодіння розміщений металевий вагончик та брезентова палатка, де вони зберігають речі, які син пересилає з Німеччини для реалізації через мережу «Інтернет». 15 лютого 2016 року вони виявили, що скло у вагончику розбите та викрадені речі, які в ньому зберігались. Зазначений в обвинувальному акті перелік викрадених у них речей відповідає дійсності. В подальшому йому було повернуто частину викрадених речей, а саме: велосипед «Спринт», пральну машину «Сіменс», газовий балон з автоматикою, 2 дитячі коляски, тиски слюсарні, дві тачки типу «кравчучки», мийку для автомобіля «Кьорхер». Заявлений цивільний позов підтримують в повному обсязі, на суворості призначеного покарання обвинуваченому не наполягають.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 19 лютого 2016 року поблизу будинку, в якому проживає ОСОБА_5 , вона бачила як останній виносив зі свого будинку якісь речі, а саме велосипеди у розібраному стані, диски. Про це вона повідомила сусіду ОСОБА_7 , оскільки напередодні у них викрали якесь майно.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 являється її рідним сином. 19 лютого 2016 року за місцем їх проживання прибули працівники міліції та проводили обшук, під час якого вилучили пральну машину та газовий балон. Також пояснила, вона є інвалідом 3-ї групи, син ОСОБА_11 є єдиною особою який її утримує.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 є її рідним онуком та дала пояснення аналогічні тим, які давала ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2016 року йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про крадіжку з його домоволодіння, при цьому сказав, яке саме майно було викрадено велосипеди, побутову техніку, слюсарні прилади та інше. На одному із сайтів через мережу «Інтернет» потерпілий впізнав велосипед, який у нього був викрадений та був виставлений на продаж. Вони домовились про зустріч з продавцем та викликали працівників міліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_14 та попросив перевезти металобрухт. Він приїхав за вказаною адресою, ОСОБА_14 та його знайомий ОСОБА_11 почали завантажувати до автомобіля майно, а саме дві сумки з металевими деталями, автомобільну мийку марки «Кьорхер» та автомобільні диски. В цей час до нього підійшов сусід, почав говорити, що вказане майно належить йому, після чого виклав вказане майно зі свого автомобіля та поїхав. Проте, що майно було викрадене йому не було відомо.

При розгляді справи прокурор відмовився від допиту в суді заявленого свідка ОСОБА_15 , інші учасники судового провадження на його допиті не наполягали.

Крім того в ході судового розгляду були досліджені письмові матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, а саме:

- протокол огляду місця події від 18.02.2016 року, згідно якого було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 , де розміщена брезентова палатка та металевий вагончик, де зберігалось майно, яке належить ОСОБА_7 , яке було викрадене;

- протокол огляду місця події від 02.03.2016 р., згідно якого було оглянуто приміщення брезентової палатки, розміщеної на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки було викрадено майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 ;

- протокол огляду предметів від 24.03.2016 року, згідно якого було оглянуто велосипед «Спринт», пральну машину «Сіменс», газовий балон з автоматикою, 2 дитячі коляски, тиски слюсарні, 2 алюмінієві тачки типу «кравчучки», мийка для автомобіля «Кьорхер». Присутній при огляді потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що вказані речі 19.02.2016 р. йому повернув ОСОБА_5 ; - довідка з ломбарду «ЕВ.РО. Ломбард «ЕВ.РО. ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» від 13.12.2015 р., відповідно до якої позичальник ОСОБА_5 здав до ломбарду дитячу коляску «Hauck mins star, за що отримав грошові кошти в сумі 450 гривень;

- довідки про ймовірну вартість майна, викраденого у потерпілого ОСОБА_7 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.03.2016 р. за участю ОСОБА_5 , який на місцевості вказав та пояснив про обставини викрадення майна з брезентової палатки, розташованої в дворі буд. АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 .

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у приміщення.

Суд виключає з переліку викраденого ОСОБА_5 майна, зазначеному в обвинувальному акті велосипед «БМІ», вартістю 1000 грн., пральну машину «Бош», вартістю 4500 грн., посудомийну машину «Міле», вартістю 4000 грн., холодильник однокамерний «Привілег», вартістю 3000 грн., чавунну батарею на 12 секцій, вартістю 700 грн., килими 2x3 м. в кількості 3 шт. вартістю 100 грн. кожен, килими 2x1,5 м в кількості 4 шт. вартістю 1500 грн. кожна, будівельну тачку вартістю 799 грн., набір інструментів, вартістю 700 грн., мийку для автомобіля «Кьорхер» в кількості 5 шт. вартістю 1500 грн. кожна, дрель електрична 750 Квт. в кількості 2 шт. вартістю 1000 грн. кожна, електродвигун 3 Квт вартістю 400 грн., електродвигун 1,5 Квт вартістю 200 грн., трансформатор на 24 вольт вартістю 400 грн. і трансформатори на 12 вольт в кількості 2 шт., вартістю 250 грн., оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що прокурором надано довідки про припустиму вартість викраденого майна, однак визнає їх допустимим доказом зважаючи на те, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив факту викраденя частини майна та його вартість.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, суд не вбачає документу з поіменним найменуванням та кількістю предметів для підтвердження переліку викрадених предметів, на які посилається сторона обвинувачення та потерпіли. Також при розгляді справи прокурор вказав, що в заяві про злочин також відсутній такий перелік викраденого майна. Також суд критично відноситься в цій частині до показань потерпілих, оскільки останні не надали підтверджуючі документи на викрадене майно.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднаної з проникненням в приміщення, а тому кваліфікацію дій обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України вважає правильною. Однак, суд змінює суму завданих збитків, оскільки зазначена у обвинувальному акті сума збитків не підтвердилася у судовому засіданні.

Суд приходить до висновку, що існують суперечності в доказах, які не були спростовані в судовому засіданні.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Надані суду стороною обвинувачення докази щодо суми завданої шкоди повністю спростовані в ході дослідження у кримінальному провадженні.

Зважаючи на це, суд вважає, що була завдана шкода на ту суму майна, яке було вилучено, як вбачається з протоколу огляду предметів від 24.03.2016 року.

У ч. 3 ст. 63 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Органом досудового розслідування не надано доказів на спростування позиції обвинуваченого про правомірність, його причетності здійснення крадіжки майна, яке знаходилося в брезентовій палаці, яке суд відкинув з переліку викраденого майна.

Зокрема, суд звертає увагу, що надані письмові докази протоколи огляду місця події від 18.02.2016 р. та 02.03.2016 року містять лише дані факта таємного викрадення майна, проте не доводять вчинення даного злочину обвинуваченим ОСОБА_5 . Також слід зазначити, що при розгляді справи потерпілий вказував також про викрадення частини майна з металевого вагончику, який знаходився на подвір`ї, однак вказаний об`єкт відповідно до обвинувального акту не є предметом обвинувачення, а також і не являється об`єктом під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 28.03.2016 року. Відповідно підстав вважати, що ОСОБА_5 скоїв крадіжку зазначеного вище майна, з проникненням в приміщення, не має.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, але повністю відбув призначене покарання, його молодий вік, те, що він на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання скарг на поведінку не мав, його сімейний і матеріальний стан, що він ніде офіційно працює, однак має тимчасові заробітки та утримує свою сім"ю, проживає з матір`ю, яка є інвалідом 3-ї групи та бабусею похилого віку, а також те, що обвинувачений вчинив злочин в силу скрутного матеріального становища.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нового злочину.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов"язків.

Крім того, по даному кримінальному провадженні потерпілими заявлено цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 47008 гривень та 10000 гривень моральної шкоди, які при розгляді кримінального провадження потерпілі підтримали, а обвинувачений визнав частково.

Заявлені цивільні позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 28 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної і моральної шкоди від злочину вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити позов до обвинуваченого.

Згідно ст. 328 КПК України суд, постановляючи обвинувальний вирок,залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.

У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч.1 ст. 1167 ЦК України закріплює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Факт причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення матеріальних збитків потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на суму 800 грн., а саме вартість дитячої коляски «Hauck mins star, яка не повернута обвинуваченим, підтверджується доказами по справі, а тому в цій частині вимог позивачів суд задовольняє та стягує з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів матеріальну шкоду в сумі 800 грн. В решті позовні вимог щодо матеріальної шкоди позивачам відмовити, оскільки щодо відшкодування вартості викраденого майна, як вже було зазначено раніше, факт викрадення даного майна не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, окрім того, цивільним позивачем не надано жодних доказів на підтвердження належності йому такого майна, а тому позов у частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 46208 грн. задоволенню не підлягає.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і моральну шкоду, яку вони оцінюють у 10000 грн. і вона полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із втратою їхнього майна.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові „Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової/ шкоди № 4 від 31.03.95р. із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 р. у п.5 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної / немайнової/ шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і противоправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, відповідно до п.9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань / фізичних, душевних, психічних, тощо/, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат/їх тривалості, можливості відновлення, тощо/та з урахуванням інших обставин.

Суд дійшов висновку, що виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням дій обвинуваченого, суми спричинених матеріальних збитків, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, повинен становити 2000 гривень, які підлягають стягненню на користь потерпілих. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2(два) роки.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази: велосипед «Спринт», пральну машину «Сіменс», газовий балон з автоматикою, 2 дитячі коляски, тиски слюсарні, 2 алюмінієві тачки типу «кравчучки», мийка для автомобіля «Кьорхер», які передані на зберігання ОСОБА_7 , після набрання вироком чинності, залишити останньому.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 матеріальної шкоди 800 та 2000 гривень моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1