АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/4405/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/305/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України,
українця, з середньою освітою, розлучений, на утриманні якого перебуває
неповнолітня дитина, 1998 року народження, працює помічником машиніста бурової
установки ПАТ «Північний ГЗК», в силу ст. 89 КК України судимості не має,
зареєстрований та до затримання проживав за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційних скаргах:
Прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи кваліфікацію дій та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати, у в`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і ухвалити вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити виправдувальний вирок.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам провадження, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року, обвинувачений ОСОБА_6 22.06.2015 року у період часу з 01 год. 30 хв. по 02 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік зупинки громадського транспорту «Стадіон» в Тернівському районі м. Кривого Рогу побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка рухалась до вищевказаної зупинки і в руках якої знаходилась жіноча сумка оранжевого кольору з білими вставками та сумка для речей у темно-сіру та синю клітинку, в результаті чого у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_9 .
З метою незаконного заволодіння майном та діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшов до останньої, під приводом допомоги взяв з її рук і всупереч її волі сумку для речей у темно-сіру і синю клітинку, з якою попрямував до зупинки громадського транспорту «Стадіон» в Тернівському районі по вул. Короленка м. Кривого Рогу. Підійшовши до зупинки, ОСОБА_6 , на виконання свого злочинного наміру на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, раптово дістав розкладний ніж, який приставив до шиї потерпілої, та застосувавши фізичну силу, зняв із вказівного пальця правої руки потерпілої золоту каблучку загальною вагою 3,8 грамма, вартістю 1559 гривень.
В подальшому, через послаблення уваги з боку ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , остання з місця скоєння злочину втекла. У результаті злочинних дій ОСОБА_6 заволодів золотою каблучкою загальною вагою 3,8 грамма, вартістю 1559 гривень, та двома сумками, в яких знаходились грошові кошти в сумі 652 гривні і особисті речі потерпілої на суму 4502 гривень, зокрема: дві наволочки світло-коричневого кольору, одне простирадло з візерунками жовтого кольору, підодіяльник білого кольору з квітками червоного кольору, сумка чорного кольору, нічна сорочка зеленого кольору, шкарпетки сірого кольору, кофта сірого кольору, чотири штори білого кольору, футболка чорного кольору, майка білого кольору, светр білого кольору, гаманець червоного кольору, поліетиленовий пакет з «бігуді», дзеркало, губна помада, блиск для губ, дві зв`язки з двома ключами в кожній, один ключ на металевому кільці, пластиковий бейджик з написом «Лариса», одна гелева ручка, та всього майна на суму 6061 гривня, якими ОСОБА_6 розпорядився на свій розсуд.
Вищезазначені дії обвинуваченого були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 1 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців в кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 зараховано до строку покарання період перебування пiд вартою з 22.06.2015 року по 23.02.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: каблучку, виготовлену з металу жовтого кольору, грошові кошти в сумі 220 гривень, які передані на зберігання ОСОБА_9 згідно розписок від 22.06.2015 року, та дві сумки з речами вирішено залишити у власності потерпілої ОСОБА_9 ; складений кишеньковий ніж вирішено знищити; мобільний телефон фірми «Нокіа», шорти, сорочку, чоловічу суму чорного кольору вирішено повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ; зразки крові та слини, мазки зі статевого органу та зріз волосся, відібрані у ОСОБА_6 вирішено знищити; три СД-диски з інформацією ПАТ «Київстар» про вхідні та вихідні дзвінки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 вирішено залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 306 гривень 90 копійок за проведення експертизи холодної зброї.
В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг:
Прокурор у кримінальному провадженні посилається на ті обставини, що суд першої інстанції при ухваленні обвинувального вироку не врахував той факт, що ОСОБА_6 , діючи з особливою зухвалістю, вчинив злочин відносно жінки із погрозою застосування ножа, що фактично поставило потерпілу у безпорадний стан. При цьому, в ході судового розгляду потерпіла пояснювала, що після вчинення злочину вона стала дуже заляканою, перестала довіряти людям, боїться виходити з дому в темну пору доби.
Як зазначає апелянт, разом із повним невизнанням провини у вчиненому діянні, ОСОБА_6 не вжив жодних заходів для відшкодування спричинених потерпілій збитків та навіть не висловив вибачення за вчинений злочин, що свідчить про відсутність розкаяння за вчинений ним розбійний напад.
Також, на думку прокурора, судом першої інстанції не приділено уваги негативній поведінці обвинуваченого під час проведення ряду судових засідань, який неодноразово перешкоджав проведенню судового розгляду та виражав явну неповагу до учасників судового засідання.
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що кримінальне провадження було сфальсифіковано працівниками правоохоронних органів та наявні в матеріалах провадження підписи йому не належать.
Апелянт зауважує, що в матеріалах кримінального провадження міститься висновок експерта про відсутність у нього ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння станом на 22 червня 2015 року.
Також обвинувачений посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення суперечать фактичному розташуванню вулиць у Тернівському районі, свідченням ОСОБА_11 та виключають можливість його знаходження в двох місцях одночасно, що, в свою чергу, на думку апелянта, свідчить про недостовірність роздруківки ПАТ «Київстар».
Як вказує апелянт, згідно висновків експертів у потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження виявлені не були, а факт впізнання нею ножа викликає сумніви у достовірності такої дії.
Обвинувачений звертає увагу на те, що встановлена судом першої інстанції сума матеріальну збитку невірно порахована, та становить 6713 гривень, а не 6061 гривня, як зазначено у вироку суду.
Судом першої інстанції, як стверджує апелянт, не були взяти до уваги пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також не були допитані в якості свідків працівники магазину «Святковий», водії таксі, які знаходились біля магазину, сторож нічного ларьку та не був витребуваний запис з камер зовнішнього спостереження «Укрексімбанка».
Обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що йому було безпідставно відмовлено у задоволенні ряду клопотань: про витребування білінгів мобільних телефонів ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та їх дослідження із залученням спеціаліста ПАТ «Київстар»; про проведення слідчого експерименту, а також не проведено таку слідчу дію, як очна ставка між ним та свідком ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_9 .
Апелянт стверджує, що під час затримання у були вилучені належні йому грошові кошти, а ОСОБА_18 передав йому каблучку своєї дружини з проханням продати та купити на виручені гроші продукти харчування, сигарети і алкогольні напої.
Потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 , на що зосереджує увагу обвинувачений, давали свідчення, що нападників було двоє та описували у який одяг вони були вдягнені, однак, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на те, в чому він був одягнений та які речі були у нього вилучені.
Обвинувачений вказує, що потерпіла повідомила до правоохоронних органів про скоєний відносно неї розбій вже після того, як він був затриманий та доставлений до Тернівського РВ КМУ ГУМВС України.
Апелянт посилається на ті обставини, що в ході досудового розслідування час скоєння нападу на потерпілу змінювався три рази, що пояснювалося лише фактом шокового стану потерпілої, хоча вона в момент подання заяви про вчинений злочин знаходилася в стані алкогольного сп`яніння.
В якості пом`якшуючих вину обставин обвинувачений просить врахувати: знаходження в тверезому стані, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та матері пенсійного віку, позитивні характеристики з місця роботи та місця мешкання, не перебування на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, постійне місце реєстрації та проживання, відсутність приводів до правоохоронних органів, стан здоров`я, сприяння під час розслідування провадження, постійне офіційне місце роботи та стаж роботи 20 років, з яких 10 років за першим списком шкідливості, перебування в цивільному шлюбі.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 був незаконно затриманий та доставлений працівниками правоохоронних органів до Тернівського РВ КМУ ГУМВС України, оскільки потерпіла звернулася до правоохоронних органів набагато пізніше.
Як зазначає апелянт, викликає сумнів достовірність такого доказу, як пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_19 , в ході якого ОСОБА_6 був пред`явлений у наручниках, що є грубим та суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального закону.
А також, на думку захисника, викликають сумніви у їх правдивості і достовірності покази свідка ОСОБА_10 .
Захисник обвинуваченого вважає, що судом першої інстанції не були в достатній мірі враховані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який від моменту затримання стверджував про свою невинуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками судового провадження подані не були.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника, просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити більш суворе покарання; обвинувачений і його захисник, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги, заперечували проти апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У розумінні ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Як на думку колегії суддів, під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції залишилися не дослідженими вагомі обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник у своїх апеляційних скаргах, і які впливають на законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції.
Поза увагою суду залишилися і вимоги ст. 91 КПК України, якою визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої цієї статті доказуванню підлягає подія кримінального правопорушення зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Так, згідно висунутого обвинувачення, яке викладене і у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 скоїв розбійний напад на потерпілу ОСОБА_9 22.06.2015 року в період з 01 години 30 хвилин по 02 годину 10 хвилин неподалік зупинки громадського транспорту «Стадіон» в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
Зазначений час скоєння нападу, а саме, з 01 години 30 хвилин по 02 годину 10 хвилин протирічить матеріалам кримінального провадження, поясненням обвинуваченого, потерпілої та свідків.
На спростовування висунутого обвинувачення ОСОБА_6 пояснював, що 22.06.2015 року близько 02 години 00 хвилин під час зустрічі з ОСОБА_10 біля магазину «Сезам» в Тернівському районі м. Кривого Рогу отримав від останнього золоту каблучку, щоб обміняти її на алкогольні напої. Після цього ОСОБА_10 зник, а його затримали працівники правоохоронних органів.
Допитаний свідок ОСОБА_10 пояснював, що 22.06.2015 року о 02 годині 15 хвилин до нього додому подзвонив ОСОБА_6 та запросив його прогулятися. Біля 02 години 30 хвилин він зустрівся з ОСОБА_6 біля Тернівського виконкому, який був злим. Неподалік від нього стояли сумки, про які ОСОБА_6 пояснював, що це сумки його сестри. Вони забрали ці сумки, пішли до нього додому, оглянули їх, і коли оглядали, він зрозумів, що це чужі сумки. Близько 03 години 00 хвилин вийшли з дому з сумками, і через деякий час до них підійшло дві жінки, одна з яких стала вимагати повернути ключі від магазину. ОСОБА_6 пішов до них, вони злякалися, і одна з жінок стала кричати в телефон: «Они идут за нами». Після чого він втік, забравши сумки.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснювала, що 22.06.2015 року приблизно з 01 години 00 хвилин до 02 години 00 хвилин на неї було скоєно розбійний напад із застосуванням ножа, під час якого ОСОБА_6 заволодів її золотою каблучкою та сумкою, в якій знаходились її особисті речі. Після цього, коли вона втікла, вона подзвонила до своєї свекрухи ОСОБА_11 та повідомила про напад. Свекруха прийшла до магазину «АТБ», після цього вони разом пішли до неї додому, там вона її заспокоювала і давала якісь заспокійливі ліки. Після чого вони знову пішли до магазину і там зустріли двох чоловіків, один з яких був саме той, котрий скоїв на неї напад. ОСОБА_11 почала викликати міліцію, а вона підійшла до нього і стала вимагати віддати їй ключі.
Свідок ОСОБА_11 , допитана в суді першої інстанції, підтвердила пояснення потерпілої.
Згідно витягу з кримінального провадження відомості за фактом нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2015 року, та у фабулі було зазначено, що 22.06.2015 року о 03 годині 00 хвилин невстановлена особа в районі зупинки громадського транспорту «Стадіон» по вул. Черкасова в Тернівському районі м. Кривого Рогу вчинила кримінальне правопорушення відносно потерпілої (т. 2 а.к.п. 1).
Оперативним черговим Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_20 у своєму рапорті від 22.06.2015 року вказано, що по лінії «102» зателефонувала ОСОБА_9 , яка знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння та пояснити обставини вчиненого щодо неї кримінального правопорушення не змогла, та згодом від неї надійшла письмова заява про притягнення до кримінальної відповідальності невідомого чоловіка, який 22.06.2015 року близько 03 години 00 хвилин з погрозою застосування ножа відкрито заволодів її майном. В результаті вжитих заходів розшуку був затриманий ОСОБА_6 (т. 2 а.к.п. 4).
В ході апеляційного розгляду допитаний в якості свідка ОСОБА_20 пояснив, що він підтверджує викладені в рапорті обставини, а довідку про те, що ОСОБА_9 знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння він написав зі слів оперативного працівника, який виїжджав на місце події.
Згідно письмових матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_9 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, і як зазначено, тільки після витрезвління останньої вона змогла написати заяву до правоохоронних органів, яка прийнята о 07 годині 00 хвилин 22.06.2015 року (т. 2 а.к.п. 5).
Згідно протоколу затримання ОСОБА_6 , останнього було затримано о 08 годині 50 хвилин 22.06.2015 року (т. 2 а.к.п. 11-14).

Проаналізувавши всі зазначені докази, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції залишилися не з`ясованими час скоєння нападу на потерпілу, час фактичного затримання ОСОБА_6 , з урахуванням пояснень, як потерпілої та свідка ОСОБА_11 , так і самого ОСОБА_6 , і крім того, час, витрачений потерпілою та свідком ОСОБА_11 , на проїзд останньої до потерпілої за телефонним дзвінком, на заспокоєння потерпілої, на пересування з квартири потерпілої до магазину, а також не визначений час, затрачений ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_10 під час пересування останніх до квартири свідка, знову до магазину та до затримання обвинуваченого.
В ході судового розгляду обвинуваченим неодноразово заявлялося клопотання про проведення слідчого експерименту для встановлення часу скоєння злочину, але суд першої інстанції, як на думку колегії суддів, безпідставно відмовив в задоволенні цього клопотання, і таким чином не усунув протиріччя та неповноту щодо скоєння кримінального правопорушення.
Крім того, не дослідженим з боку суду першої інстанції залишися матеріали провадження, в яких зазначається, що потерпіла ОСОБА_9 знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не могла своєчасно пояснити виїхавшим на виклик працівникам міліції обставини скоєного на неї нападу (т. 2 а.к.п. 4), що спростовується фактом затримання ОСОБА_6 за поясненнями тієї ж потерпілої.
Тобто не зрозуміло, хто саме і яким чином визначив стан потерпілої на момент звернення її до правоохоронних органів.
Викладене свідчить про те, що судом першої інстанції не були усунуті протиріччя, а також допущено таку неповноту судового розгляду, яка має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Оскільки вимоги, викладені в апеляційних скаргах, ставлять питання про скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду, а не постановлення свого вироку, з урахуванням відсутності клопотань, і відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого Закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судовий розгляд кримінального провадження, всупереч вимогам КПК України, було проведено неповно, вирок суду не можна визнати обґрунтованим і вмотивованим, а тому він, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно дослідити обставини кримінального провадження та усунути наявні в них суперечності, керуючись законом, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого з урахуванням усіх обставин, ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення згідно з вимогами кримінального процесуального закону.
У зв`язку зі скасуванням вироку з вищеназваних підстав, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційних скаргах, які слід перевірити при новому розгляді кримінального провадження судом першої інстанції.
В разі, якщо обвинувачення ОСОБА_6 залишиться в тому ж об`ємі, то призначене йому покарання за оскарженим вироком, слід вважати таким, яке не відповідає вимогам ст. 65 КК України, внаслідок його м`якості, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, і апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні в цій частині підлягає задоволенню.
Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали і дають достатні підстави для продовження раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника, адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін та продовжити його дію до 29 липня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4