Справа №577/5835/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/393/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №0001062 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2016 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.156, п.4 ч.2 ст.115, ч.1ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2016 року, в яких:

- обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання;

- захисник просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_6 більш м`яке покарання.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156, п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст.156 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки;

за п.4 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком 14 років;

за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту строком 4 місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

У строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2015 року по 27 січня 2016 року з розрахунку, що один такий день відповідає двом дням позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2332,44 грн. витрат на проведення експертиз, на користь ОСОБА_9 12 958 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання ОСОБА_11 та 500 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає що, суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував, що він є особою раніше не судимою, повністю виплатив потерпілій витрати на поховання, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання, має подяку за вагомий внесок у справу боротьби зі злочинністю, зміцнення правопорядку та сприянню правоохоронним органам в затриманні злочинця, що призвело до призначення йому суворого покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій, вважає, що суд не взяв до уваги та не зазначив у вироку дані про особу його підзахисного, що призвело, на його думку, до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує при цьому, що суд першої інстанції під час судового розгляду, встановивши і дослідивши пом`якшуючі покарання обставини, обставини, які характеризують особу підсудного, інші обставини, які впливають на призначення покарання, а саме, що обвинувачений, усвідомлюючи свої протиправні дії, сам з`явився із зізнанням, щиро розкаявся у скоєному ним злочині, активно сприяв розкриттю злочину на досудовому слідстві, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має молодий вік, добровільно відшкодував частину витрат на поховання, а на даний час повністю сплатив заявлені потерпілою витрати на поховання, а також має подяку за вагомий внесок у справі по боротьбі зі злочинністю, зміцнення правопорядку та сприяння правоохоронним органам в затриманні злочинця, не врахував вказані дані при призначенні покарання у вироку. Наголошує також, що все обвинувачення побудоване на правдивих показах ОСОБА_6 , який погоджувався на всі слідчі дії, хоча жодна судово-медична експертиза, яка є в матеріалах провадження не доводить його винуватості.

Від потерпілої ОСОБА_9 надійшли письмові заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, в яких вона вважає вказує на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він з кінця квітня 2015 року до 23 вересня 2015 року, перебуваючи за своїм місцем мешкання в АДРЕСА_1 систематично вчиняв щодо неповнолітньої ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розпусні дії та вступав з нею в природний половий акт з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Крім того, ОСОБА_6 25 вересня 2015 року, з 15:00 год. перебував в кафе Дует в м. Глухів по вул. Суворова де вживав спиртні напої разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Під час словесного конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у обвинуваченого виникла неприязнь до ОСОБА_11 , та в цей же день близько 21 години ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , пішов до грунтової дороги поряд із лісосмугою та гаражним кооперативом Люкс по вул. Суворова в м. Глухів, де вирішив позбавити ОСОБА_11 життя.

З цією метою, він таємно від ОСОБА_12 витягнув з капюшону її кофти поворозку, підійшов ззаду до ОСОБА_11 , штовхнув її, від чого та упала обличчям до землі, сівши на неї та накинувши поворозку на шию, став її душити, чим заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, від якої настала її смерть.

Коли ОСОБА_11 , лежачи на землі, стала здійснювати рухи кінцівками, обвинувачений, вважаючи, що вона жива, продовжив вчиняти дії, направлені на позбавлення її життя, наносячи ОСОБА_11 численні удари кулаками та ногами в область голови, тулубу, кінцівок, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини: синця епігастральної області справа, розриву лівої долі печінки, субкапсулярного крововиливу передньої поверхні правої нирки, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді саден тулубу та саден і синців кінцівок.

Вважаючи ОСОБА_11 живою, ОСОБА_6 , продовжуючи дії, направлені на її вбивство, знайшов на смітнику в лісосмузі дві порожні скляні пляшки, підійшов до неї та наніс пляшками чисельні удари по голові, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми голови: множинних забоїв та різаних ран голови, множинних саден, осаднень та синців голови, обширного крововиливу м`яких покровів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні всієї лобної області, скроневої та потиличної областей зправа, крововиливу в правий скроневий м`яз, крововиливу в верхньому відділі лівого скроневого м`язу, крововиливу в параорбітальну клітковину зправа, крововиливу м`яких тканин проекції спинки носу, фрагментарно-уламкового перелому кісток носу, субарахноїдального крововиливу лобної долі з переходом в тім`яну долю головного мозку зліва, епідурального крововиливу передньої черепно-мозкової ямки в ділянці прилеглої до решітчастої кістки, фрагментарно-уламкового перелому решітчастої кістки.

Після цього обвинувачений, вважаючи, що ОСОБА_11 жива, продовжуючи вчиняти дії, направлені на її вбивство, взяв залишки скляної пляшки та гострими краями наніс близько чотирьох ударів по голові та шиї ОСОБА_11 , спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження у вигляді різаних поранень шиї з ушкодженням стінки трахеї. Не зупинившись на скоєному, вважаючи, що ОСОБА_11 жива, з метою позбавити її життя, запальничкою підпалив одяг, у який вона була вдягнена, що спричинило опіки тіла. Побачивши світло фар автомобіля, який рухався в його напрямку, потушив одяг на ОСОБА_11 . В результаті підпалу одягу, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді опіків на тілі: епігастральної ділянки зліва, внутрішньої квадранти лівої молочної залози, верхньо-зовнішнього квадранту правої молочної залози, опіку правого передпліччя з переходом на кисть, опіку лівої бічної поверхні тулубу площею 6-7% поверхні тіла, 2-3 ступенів.

При цьому, всі зазначені дії ОСОБА_6 по умисному вбивству ОСОБА_11 вчинені з особливою жорстокістю, оскільки завдаючи ОСОБА_11 чисельних ударів руками та ногами по тулубу та кінцівках, порожніми пляшками по голові, гострими краями розбитої пляшки в область шиї, підпалюючи одяг, в який була вдягнена ОСОБА_11 , обвинувачений усвідомлював, що його дії завдають особливі страждання потерпілій та бажав цього.

Крім того, обвинувачений після позбавлення ОСОБА_11 життя, побачивши її жіночу сумочку, яка лежала на місці пригоди, вчинив крадіжку сумочки, в якій знаходились гроші в сумі 102грн. та мобільний телефон марки «Samsung GT S 5282 DUOS» в комплекті із карткою пам`яті «Місго СD 4 GВ», сім-картками операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Киівстар», загальною вартістю 724 грн., а всього на загальну суму 826 грн., гроші і мобільний телефон з сім-картами привласнив, а сумку з рештою майна викинув.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданих апеляційних скарг, заперечення проти апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , думку прокурора про законність вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.156, п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтами не оспорюються.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за інкримінованими йому статями КК України та його винуватість у вчиненому повністю підтверджується дослідженими судом першої інстанції належними та допустимими доказами, яким судом дана вірна оцінка.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є особливо тяжким, врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше не судимий, має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання, вірно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання - звернення із заявою про скоєння злочину, та обставину, яка обтяжує покарання - скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_6 покарання, врахував пом`якшуючі покарання обставини та характеризуючі дані про особу, на які посилаються в апеляційних скаргах захисник та обвинувачений, а тому в цій частині доводи апелянтів не заслуговують на увагу колегії суддів.

При цьому, доводи захисника ОСОБА_7 про неврахування судом таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки обвинувачений в судовому засіданні під час розгляду провадження судом першої інстанції вину у вчиненні злочину за п.4 ч.2 ст.115 КК України визнав частково, критичної оцінки своїй злочинній поведінці шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, не дав.

На думку колегії суддів, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , часткове відшкодування матір`ю обвинуваченого потерпілій ОСОБА_9 витрат на поховання в сумі 1000 грн. під час судового розгляду та в сумі 12000 грн. після постановлення вироку, з огляду на тяжкість моральних страждань, які потерпіла зазнала внаслідок смерті доньки, та суму заявленого нею та задоволеного судом позову про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується також з доводами апеляційної скарги захисника про вчинення ОСОБА_6 злочинів внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, які, на думку захисту, полягають у статусі багатодітної родини та наявності у обвинуваченого двох малолітніх сестер, яких він допомагав утримати та виховувати матері. Вказані обставини не можна оцінювати як такі, що негативно впливали на його психіку, чи викликали стан розпачу, надмірну дратівливість, гарячковість що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, оскільки відсутній об`єктивний зв`язок між даними обставинами і вчиненими злочинами.

Крім того, зважаючи на обставини вчинення вбивства, що свідчать про його особливу жорстокість, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 не саме суворе покарання, яке санкцією ч.2 ст.115 КК України передбачено у виді довічного позбавлення волі, а позбавлення волі на певний строк не у максимальному розмірі.

Не є обґрунтованими також доводи апеляційної скарги захисника про те, що матеріали даного кримінального провадження не містять інших доказів винуватості ОСОБА_6 у інкримінованих йому злочинах, ніж його щире зізнання, оскільки у вироку суду досить докладно крім показів самого обвинуваченого викладені також покази безпосереднього очевидця вбивства ОСОБА_11 свідка ОСОБА_12 , які у сукупності з іншими доказами суд цілком обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Інші доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , як то наявність у обвинуваченого подяки за сприяння правоохоронним органам у затриманні злочинця, які б свідчили про те, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим, на думку колегії суддів, не є вагомими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин, суд цілком обґрунтовано на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та належно мотивував це у вироку.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, є домірним скоєному, підстав для його пом`якшення за наведених обвинуваченим та захисником в апеляційних скаргах підстав не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг висновки, викладені у вироку, не спростовують, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 .

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, 24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі ч.3 Прикінцевих положень Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015р., колегія суддів вважає за необхідне застосувати даний Закон до ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 28 січня 2016 року по 21 квітня 2016 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для засудженого, який утримується під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4