Провадження № 1-кс/702/60/16
Справа № 702/681/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову в задоволенні скарги
23 червня 2016 року м. Монастирище
Слідчий суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,
з участю сторін та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
скаржника ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Скаржник звернувся в суд із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.
Підставою для скарги вважає те, що старшим слідчим слідчого відділення Монастирищенського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_5 (далі - слідчий ОСОБА_5 ) здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 лютого 2013 року за № 000007, за фактом виявлення трупа його рідного брата ОСОБА_6 , що мало місце 13 жовтня 2008 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Він є потерпілим у даному кримінальному провадженні.
23 травня 2015 року слідчий ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Копія вказаної постанови направлена йому слідчим ОСОБА_5 із супровідним листом, датованим 23 травня 2016 року.
Він отримав копію зазначеної постанови 26 травня 2016 року.
Вказану постанову про закриття кримінального провадження вважає незаконною і необгрунтованою з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст.91 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.92 Кримінального процесуального кодексу України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України, покладено на слідчого.
Всупереч вказаним нормам кримінального процесуального закону слідчий ОСОБА_5 обставини кримінального провадження № 000007 належним чином не дослідила, відповідні докази не зібрала, належну оцінку їм не надала та прийняла передчасне, а тому незаконне рішення про закриття кримінального провадження, що підтверджується наступним.
1). В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 послалась на акт судово-медичного дослідження трупа № 583 від 21 листопада 2008 року та акт судово-медичного дослідження трупа № 583 дод. (тр.) від 22 листопада 2008 року, згідно з якими на трупі ОСОБА_6 виявлено свіжі садна та синець грудної клітки збоку зліва.
В той же час у протоколі огляду місця події від 13 жовтня 2008 року зазначено, що в ході огляду слідчим виявлено тілесні ушкодження на тулубі трупа ОСОБА_6 справа та на правому колінному суглобі.
Наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 справа зафіксовано не тільки у протоколі огляду місця події від 13 жовтня 2008 року, а також і в протоколах допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на які посилається в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 .
Однак слідчий ОСОБА_5 в ході досудового розслідування ці суперечності не усунула, не з`ясувала, чому судово-медичний експерт не вказав в зазначених актах тілесні ушкодження, які були виявлені на трупі ОСОБА_6 в ході огляду місця події слідчим 13 жовтня 2008 року, та до цього часу не встановила, які ж саме тілесні ушкодження дійсно були на тілі ОСОБА_6 .
2). В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 послалась на висновок судово-медичної експертизи № 583/102 (трупа) від 01 квітня 2013 року, згідно з яким на трупі ОСОБА_6 виявлено синець та садна нижньої третини грудної клітки зліва збоку, які, на думку експерта, не характерні для нанесення ударів руками.
Однак, слідчий ОСОБА_5 , одержавши вказану інформацію, порушуючи вимоги ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, не з`ясувала в ході досудового розслідування дійсний механізм отримання ОСОБА_6 виявлених на його тілі тілесних ушкоджень, не встановила можливу форму знаряддя, яким вони могли бути заподіяні, та матеріал, з якого воно виготовлене.
Між тим, в акті судово-медичного дослідження трупа № 583 від 14 жовтня 2008 року зазначено, що на боковій поверхні грудної клітки трупа ОСОБА_6 зліва в нижній третині виявлено блакитного кольору синець розміром 10 х 8 см, на верхньому краю синця косопоперечне лінійне садно розміром 21 х 1 см, в центрі синця садно складної форми біля 4 см в діаметрі, на фоні останнього садна лінійне косе садно розміром 5 х 0,9 см.
З цього вбачається, що на трупі ОСОБА_6 виявлено досить великий синець, на якому містяться три садна, одне з яких вдвічі більше, ніж синець, а два інших накладено одне на одного, що однозначно свідчить про нанесення по грудній клітці ОСОБА_6 почергово кількох ударів твердими тупими предметами.
Вказані обставини спростовують версію органу досудового розслідування про одномоментне падіння ОСОБА_6 у водойму при обвалі грунту на березі.
В указаному акті судово-медичного дослідження трупа тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_6 детально не описані, зокрема, не зазначені напрямок ліній саден та їхнє точне розташування відносно певних частин тіла. Але судмедексперт ОСОБА_9 з цього приводу слідчим не допитувався, відповідні обставини не встановлювались, правова оцінка діям чи бездіяльності судмедексперта не надана.
3). В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 послалась на висновок судово-медичної експертизи № 18 від 07 липня 2014 року, згідно з яким час настання смерті ОСОБА_6 може становити 24-48 годин.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , на які слідчий ОСОБА_5 також посилається у постанові про закриття кримінального провадження, труп ОСОБА_6 був виявлений ним та працівником фермерського господарства „Ладіс на ім`я ОСОБА_11 близько 13 години 13 жовтня 2008 року.
Отже, смерть ОСОБА_6 настала, в усякому разі, до 13 години 13 жовтня 2008 року.
Згідно з актом судово-медичного дослідження трупа № 583 від 18 листопада 2008 року дослідження трупа ОСОБА_6 було проведено 14 жовтня 2008 року в період часу з 10 години 30 хвилин до 11 години 30 хвилин.
Таким чином, приймаючи до уваги висновок судово-медичної експертизи № 18 від 07 липня 2014 року, смерть ОСОБА_6 могла наступити у проміжку часу між 10 годиною 30 хвилинами 12 жовтня 2008 року та 10 годиною 30 хвилинами 13 жовтня 2008 року.
Більш точний час настання смерті ОСОБА_6 можна встановити шляхом допиту осіб, які бачили його живого та спілкувалися з ним 12-13 жовтня 2008 року.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, органом досудового розслідування допитані як свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .
Однак при цьому, як свідчить зміст постанови про закриття кримінального провадження, під час допиту вказаних свідків, в порушення вимог ст.ст. 9, 91 Кримінального процесуального кодексу України, органом досудового розслідування не з`ясовувалось питання часу, коли саме вони бачили ОСОБА_6 та спілкувалися з ним, що унеможливлює встановлення точного часу настання смерті ОСОБА_6
4). Допитаний органом досудового розслідування свідок ОСОБА_10 показав, що водій фермерського господарства „Ладіс на ім`я ОСОБА_11 автомобілем „Нива привозив зарибок до ставка в с. Халаїдове двічі - 12 жовтня 2008 року самостійно та 13 жовтня 2008 року близько 13 години разом з ним, ОСОБА_10 .
В той же час допитаний як свідок гр. ОСОБА_14 , на свідчення якого посилається в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 , показав, що, працюючи водієм у фермерському господарстві „Ладіс, на ставок в с. Халаїдове він возив зарибок один раз - вранці 13 жовтня 2008 року разом з ОСОБА_10 .
А допитаний свідок ОСОБА_12 , як зазначено в оскаржуваній постанові, показав, що лише 12 жовтня 2008 року він бачив, як автомобіль „Нива привозив зарибок до ставка декілька разів.
Однак слідчий ОСОБА_5 вказані протиріччя у показаннях ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не усунула, дійсні підстави та обставини перебування зазначених осіб на ставку в с. Халаїдове 12 та 13 жовтня 2008 року не встановила, причини приховування ОСОБА_14 факту його неодноразового приїзду до ставка в с. Халаїдове 12 жовтня 2008 року не з`ясувала, чи дійсно він працював водієм у фермерському господарстві „Ладіс у жовтні 2008 року та на якому саме автомобілі (автомобілях) - не перевірила, конкретний автомобіль не встановила і не оглянула, правовстановлюючі документи на ставки - „Зимовник, „Лавронів та „Середній в ОСОБА_12 , ОСОБА_15 чи інших юридичних або фізичних осіб не вилучила і до матеріалів кримінального провадження не приєднала.
Між тим, ці обставини мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Адже органом досудового розслідування зовсім не перевірялися, зокрема, версії заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень з наступним падінням у водойму внаслідок наїзду на нього автомобіля під час перебування на греблі або ж умисного скидання у водойму тіла ОСОБА_16 , який, ймовірно, був без свідомості після наїзду на нього, з метою приховування іншого злочину.
5). Допитані органом досудового розслідування свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 показали, що зарибок, який завозився на ставок в с. Халаїдове, належав гр. ОСОБА_17 . Однак орган досудового розслідування особу ОСОБА_18 до цього часу не встановив і не допитав, обставини перевезення належного йому зарибка у водойму в с. Халаїдове 12-13 жовтня 2008 року не з`ясував, чи давав він відповідні вказівки ОСОБА_19 та ОСОБА_14 та чи приїздив він особисто на ставок в с. Халаїдове 12-13 жовтня 2008 року - не перевірив.
6). Слідчим ОСОБА_5 не взято до уваги пояснення та показання свідків з приводу здійснення пострілів у ніч на 13 жовтня 2008 року в районі ставка, де був виявлений труп ОСОБА_16 , та не надано оцінку цим показанням у взаємозв`язку з причиною смерті ОСОБА_6 .
Крім того, слідчим ОСОБА_5 не перевірено наявність зареєстрованої чи незареєстрованої вогнепальної гладкоствольної мисливської, нарізної або травматичної дії зброї у громадян ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та можливість використання її вказаними особами у ніч на 13 жовтня 2008 року в районі ставка, де був виявлений труп ОСОБА_6 .
7). В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 послалась також на протокол огляду місця події - водойми, в якій був виявлений труп ОСОБА_6 .
При цьому у постанові зазначено, що при огляді одягу ОСОБА_16 , а саме кофти, виявлені незначні пошкодження у вигляді розриву тканин, які за своїми зовнішніми ознаками свідчать про давність утворення даного пошкодження.
Однак у цій частині зміст оскаржуваної постанови не відповідає дійсному змісту протоколу огляду місця події від 13 жовтня 2008 року, де дослівно зазначено, що „при огляді одягу - кофти, виявлені незначні пошкодження у вигляді розриву тканини на краю правого рукава та в грудній частині справа і немає жодної вказівки чи висновку про давність утворення цих пошкоджень, а також не описані будь-які ознаки пошкоджень одягу, що могли б свідчити про давність їх виникнення.
Крім того, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не призначались відповідні криміналістичні експертизи, в тому числі з метою встановлення механізму пошкоджень, виявлених на одязі ОСОБА_16 , та давності утворення цих пошкоджень.
Отже, висновки слідчого ОСОБА_5 щодо давності утворення пошкоджень на одязі ОСОБА_6 є її власними домислами, які не грунтуються на матеріалах досудового розслідування, та, на думку скаржника, свідчать про намагання фальсифікації матеріалів кримінального провадження.
8). 20 березня 2013 року він та потерпіла ОСОБА_21 звернулись до слідчого ОСОБА_5 з письмовим клопотанням про вилучення в Халаїдівській сільській раді Монастирищенського району Черкаської області підкинутої записки і приєднання її до кримінального провадження № 000007.
23 липня 2013 року слідчий ОСОБА_5 допитала як свідка сільського голову с. Халаїдове ОСОБА_22 , який показав, що вказану записку він ще у 2008 році передав начальнику міліції ОСОБА_23 у його службовому кабінеті.
07 березня 2014 року він та потерпіла ОСОБА_21 звернулись до слідчого ОСОБА_5 з письмовим клопотанням про допит в кримінальному провадженні № 000007 як свідка колишнього начальника Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_23 для з`ясування місцязнаходження записки, переданої йому у 2008 році сільським головою с. Халаїдове Монастирищенського району Черкаської області ОСОБА_22 .
26 серпня 2014 року слідчий ОСОБА_5 допитала як свідка ОСОБА_23 .
Однак, після допиту свідка ОСОБА_23 , слідчий ОСОБА_5 не здійснила всіх можливих слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення місцязнаходження переданої ОСОБА_23 записки, тобто фактично відмовилась від виконання вимог ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
9). Допитаний 26 серпня 2014 року як свідок ОСОБА_23 також показав, що у 2008 році він дійсно отримав від його матері підкинуті її невідомою особою записки з інформацією щодо обставин смерті ОСОБА_6 та передав їх до канцелярії Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області.
Однак в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 вказує, що під час допиту ОСОБА_23 показав, що самі записки він не бачив, а тільки чув про них зі слів матері ОСОБА_6 .
Таким чином, зміст постанови про закриття кримінального провадження від 23 травня 2015 року суперечить дійсному змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_23 від 26 серпня 2014 року.
10). В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 послалась на акт судово-медичного дослідження трупа № 583, складений судмедекспертом ОСОБА_9 18 листопада 2008 року (далі - Акт № 583).
Із змісту акта № 583 вбачається, що судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_6 було проведено з грубими порушеннями Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 257/793 (далі - Правила), зокрема:
Всупереч вимогам п. 2.1.3. Правил експерт вказав в акті № 583 частково лише назви предметів одягу на трупі ОСОБА_6 та частково їх колір, але не зазначив про наявність шапки, яка разом з трупом була направлена на дослідження, не описав її, а також не вказав вид матеріалу кожного предмету одягу, ступінь зношеності тканини, наявність і стан петель, гудзиків і защіпок, не перелічив і не описав вміст кишень.
Всупереч вимогам п. 2.1.4. Правил експерт не описав в акті № 583 наявні на одязі пошкодження і забруднення, їх характер, точну локалізацію на частинах одягу відповідно до стандартних найменувань останніх, форму, розміри, напрямок, стан країв і кінців, віддаль від швів та інших конкретних деталей одягу, а також не співставив локалізацію пошкоджень (забруднень) на одязі зі слідами (тілесними ушкодженнями) на трупі.
Крім того, експерт не забезпечив збереження одягу та взуття, що були на трупі ОСОБА_6 , для подальшого їх дослідження в інших підрозділах бюро або для передання під розписку особі, яка направила труп на дослідження.
Всупереч вимогам п. 2.1.10. Правил експерт не оглянув і не зафіксував стан шиї трупа ОСОБА_6 .
В порушення вимог п. 2.1.12. Правил експерт не описав всі зовнішні ушкодження, які були на трупі ОСОБА_6 , їх точну анатомічну локалізацію відносно щонайменше двох анатомічних точок-орієнтирів тіла, відстань від підошвової поверхні стоп, форму, розміри, напрямок по осі тіла, характер країв і кінців, особливості рельєфу саден, наявність забруднень, що практично унеможливлює реконструкцію розташування ушкоджень на трупі ОСОБА_6 , механізму їх нанесення та встановлення предмета (предметів), якими вони були нанесені.
В порушення вимог п. 2.1.19. Правил експерт не зважив в обов`язковому порядку головний мозок, серце, кожну легеню, печінку, селезінку та кожну нирку трупа ОСОБА_6 .
Всупереч вимогам п. 2.1.38. Правил експерт не дослідив шию трупа ОСОБА_6 та не з`ясував стан м`яких тканин і судинно-нервового пучка.
Експерт не врахував передбачені розділом 2.2. Правил особливості дослідження трупів і забір матеріалу на лабораторні дослідження при деяких видах смерті, зокрема, всупереч вимогам п. 2.2.14.в. Правил при смерті у виді утоплення не провів обов`язковий розтин пазухи основної кістки трупа ОСОБА_6 та, незважаючи на нез`ясовані обставини справи з явною підозрою на кримінальний характер смерті, не відібрав і не надіслав ні в архів, ні для судово-гістологічного дослідження комплект кусочків внутрішніх органів трупа ОСОБА_6 , в тому числі зазначений в п. 2.2.2.а. Правил.
В порушення вимог п. 2.1.75. Правил, незважаючи на те, що випадок смерті ОСОБА_6 передбачений розділом 2.2. Правил (утоплення), експерт визначив цілість грудини, ключиць, ребер, хребетного стовпа і кісток таза трупа ОСОБА_6 лише на дотик, без детального внутрішнього дослідження, без відсепарування м`яких тканин та без виділення і дослідження безпосередньо кісток скелета.
Всупереч вимогам п. 2.2.20. Правил, незважаючи на наявність на трупі ОСОБА_6 ушкоджень, заподіяних тупими предметами, експерт не провів:
- відбір зразків (нігтів, волосся тощо) в обсязі і з дотриманням умов, зазначених в п. 2.2.14.г. Правил;
-фотографування трупа і ушкоджень на ньому з дотриманням судово-медичних правил;
- розтин трупа в обсязі, поданому в п.2.2.17. Правил (падіння з висоти);
- пробу на пневмоторакс із дотриманням умов, зазначених в п. 2.2.17. Правил.
Крім того, в порушення вимог п.2.2.20. Правил експерт не відібрав і не надіслав для лабораторних досліджень маркіровані тканини з крововиливами з ділянки ушкоджень на трупі ОСОБА_6 .
Порушення судмедекспертом ОСОБА_9 зазначених вимог Правил є очевидними, що підтверджується змістом Акта № 583.
В зв`язку з цим 27 серпня 2013 року скаржник та потерпіла ОСОБА_21 звернулися до слідчого ОСОБА_5 з письмовим клопотанням про допит судово-медичного експерта Уманського міжрайонного відділення комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_9 в кримінальному провадженні № 000007 по питаннях, що стосуються невиконання ним вимог пунктів 2.1.З., 2.1.4.,2.1.10., 2.1.12., 2.1.19., 2.1.38., 2.1.75., 2.2.14.В., 2.2.17. та 2.2.20. Правил.
В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 вказує, що допитаний як свідок ОСОБА_9 пояснив, що розтин трупа ОСОБА_6 був проведений ним відповідно до Правил.
Таким чином, вбачається, що допит судмедексперта ОСОБА_9 проведений слідчим ОСОБА_5 формально та поверхово, без детального з`ясування обставин та результатів дослідження ним трупа ОСОБА_6 , а також причин невиконання конкретних вимог Правил.
Між тим, зазначені обставини мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки на даний час лише шляхом детального допиту ОСОБА_9 можливо встановити, наприклад, приблизну локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень, які були виявлені на трупі ОСОБА_6 , їх форму, розмір і т.п.
Крім того, слідчий ОСОБА_5 не надала жодної правової оцінки показанням судмедексперта ОСОБА_9 , які явно свідчать про його намагання уникнути відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків та проведення дослідження трупа ОСОБА_6 з грубими порушеннями вимог Правил.
11). 31 липня 2013 року скаржник та потерпіла ОСОБА_21 звернулись до органу досудового розслідування з клопотанням про встановлення місцезнаходження одягу та взуття, які знаходились на трупі ОСОБА_6 під час огляду місця події 13 жовтня 2008 року, вилучення та огляд їх в установленому законом порядку, приєднання їх до кримінального провадження № 000007 та зберігання їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Вказане клопотання слідчим ОСОБА_5 було задоволене.
В оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_5 посилається на показання експерта ОСОБА_9 , який показав, що під час дослідження трупа ОСОБА_6 він описав одяг, який був на ньому, але пошкоджень на одязі не описував, так як їх не було. ОСОБА_9 також стверджує, що увесь одяг разом з лікарським свідоцтвом про смерть від 14 жовтня 2008 року було передано ОСОБА_3 , коли той забирав труп ОСОБА_6 .
Такі показання ОСОБА_9 суперечать протоколу огляду місця події від 13 жовтня 2008 року, де зафіксовано наявність пошкоджень на одязі ОСОБА_6 , а також показанням свідків - працівників Монастирищенського PB УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які підтвердили наявність пошкоджень на одязі ОСОБА_6 .
Однак, слідчий ОСОБА_5 не з`ясувала причину невиконання судмедекспертом ОСОБА_9 вимог закону щодо детального опису одягу під час дослідження трупа ОСОБА_6 і правову оцінку показанням та діям експерта ОСОБА_9 не надала.
12). В ході досудового розслідування, 15 серпня 2014 року, потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_5 з клопотанням, в якому просив:
- вилучити в Уманському міжрайонному відділенні комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 № 583 від 14 жовтня 2008 року із записом про отримання ним одягу, який знаходився на тілі ОСОБА_6 на момент доставки його до моргу, оглянути її та приєднати до матеріалів кримінального провадження №0000007;
- у встановленому законом порядку вилучити в Уманському міжрайонному відділенні комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи оригінал наказу чи іншого документа, яким на відповідного медичного реєстратора станом на 13-14 жовтня 2008 року було покладено відповідальність за ведення журналів реєстрації трупів та одягу, коштовностей, документів та інших предметів, що були доставлені з трупом, оглянути його та приєднати до матеріалів кримінального провадження № 0000007;
- у встановленому законом порядку вилучити в Уманському міжрайонному відділенні комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи оригінал журналу реєстрації одягу, коштовностей, документів та інших предметів, що були доставлені з трупом, оглянути його та приєднати до матеріалів кримінального провадження №0000007;
- встановити посадову особу Уманського міжрайонного відділення комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи, відповідальну станом на 13-14 жовтня 2008 року за ведення журналу реєстрації одягу, коштовностей, документів та інших предметів, що були доставлені з трупом, і детально допитати її в кримінальному провадженні № 0000007 як свідка щодо відомих їй обставин прийняття та видачі одягу, взуття та інших предметів, що були доставлені з трупом ОСОБА_6 , а також щодо змісту записів про зазначені предмети у журналі реєстрації одягу, коштовностей, документів та інших предметів, що були доставлені з трупом;
- встановити особу, яка здала, та посадову особу Уманського міжрайонного відділення комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи, яка прийняла одяг та інші предмети, що були доставлені з трупом ОСОБА_6 , і детально допитати їх у кримінальному провадженні № 0000007 як свідків щодо відомих їм обставин здачі, прийняття та видачі одягу, взуття та інших предметів, що були доставлені з трупом ОСОБА_6 .
Зазначене клопотання було обгрунтоване тим, що ні 14 жовтня 2008 року, ні в будь-який інший час ОСОБА_3 не отримував в Уманському міжрайонному відділенні комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи одяг, взуття чи будь-які інші речі, які знаходились на трупі ОСОБА_6 на момент його смерті та на момент огляду місця події працівниками міліції 13 жовтня 2008 року, а також не розписувався на будь-яких документах, у будь-яких журналах, книгах про отримання вказаних речей.
Відповідно до п. 1.13. Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 (далі - Правила), трупи, що надійшли до моргу, документи, одяг та інші предмети, які були з трупом, реєструються у встановленому порядку медичним реєстратором (медичною сестрою, фельдшером, лаборантом або черговим санітаром моргу) в журналі реєстрації трупів і в журналі реєстрації одягу, документів та коштовностей. Відповідальність за ведення реєстраційних журналів покладається завідуючим відділом експертизи трупів або завідуючим міським (міст обласного підпорядкування), районним чи міжрайонним відділенням бюро судово-медичної експертизи на одну з осіб, зазначених вище.
Абзацом 4 п. 2.4. Додатку № 2 до Правил встановлено, що у всіх випадках у журналі реєстрації одягу, коштовностей, документів та інших предметів, що були доставлені з трупом, робляться відповідні записи.
Згідно з пунктами 1.16.5., 1.16.7., 1.16.8., 1.16.9. та 1.16.10. Правил у журналі реєстрації одягу, документів та коштовностей повинні бути занесені, зокрема, такі дані:
- перелік та стислий опис носильних речей, речових доказів та інших предметів, що були доставлені з трупом;
- прізвище, ім`я та по батькові особи, що прийняла одяг, документи та коштовності, що були доставлені з трупом;
- підпис особи, яка здала, та підпис особи, яка прийняла одяг, документи та коштовності, що були доставлені з трупом;
- назва документа, що став обгрунтуванням для видачі одягу, документів та коштовностей, які були доставлені з трупом;
- перелік носильних речей, документів та коштовностей, що були видані, дата їх видачі, а також відомості про особу, яка отримала їх: прізвище, ім`я та по батькові, номер паспорта, постійне місце проживання, її підпис.
Таким чином, єдиним передбаченим законом документом, де повинні міститися відповідні відмітки про прийняття та видачу одягу, документів, коштовностей та інших предметів, які були доставлені з трупом, є журнал реєстрації одягу, документів та коштовностей, записи в якому ведуться уповноваженою посадовою особою відділення бюро судово-медичної експертизи.
Відповідно, будь-які записи щодо отримання одягу ОСОБА_6 , зроблені на копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 № 583 від 14 жовтня 2008 року, скаржник вважає фальсифікацією.
Вказане клопотання ОСОБА_3 було задоволене постановою слідчого ОСОБА_5 від 18 серпня 2014 року.
Однак, у подальшому слідчий ОСОБА_5 не здійснила жодної слідчої (розшукової) дії для виконання власної постанови про задоволення клопотання, відповідні документи в експертній установі не вилучила, посадових осіб не допитала, внаслідок чого так і не з`ясувала місцезнаходження одягу та взуття з трупа ОСОБА_6 та не встановила особу, винну у втраті або знищенні цих речових доказів.
Крім того, слідчий ОСОБА_5 не надала правову оцінку діям працівників Уманського міжрайонного відділення комунальної установи „Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи, які неналежним чином зберігали одяг і взуття з трупа ОСОБА_6 та сфальсифікували у копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 запис про повернення зазначених речей ОСОБА_3
13). У постанові про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_5 також посилається на показання свідка ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_6 нібито хворів на епілепсію та припускає, що саме через це він міг впасти у воду і втопитися.
Однак, в матеріалах досудового розслідування в даному кримінальному провадженні немає жодного належного доказу наявності у ОСОБА_6 такого захворювання як епілепсія. Скаржник стверджує, що ОСОБА_6 ніколи на епілепсію не хворів і на обліку у відповідного лікаря в зв`язку з цим не перебував.
Отже, викладені в оскаржуваній постанові висновки про те, що ОСОБА_6 міг втопитися внаслідок приступу епілепсії, є лише припущенням слідчого, не підтвердженим жодним доказом, а тому це припущення не може бути підставою для закриття кримінального провадження.
14). Обгрунтовуючи оскаржувану постанову, слідчий ОСОБА_5 вказала в ній, виділивши текст, з посиланням на протокол огляду місця події, що біля водостоку на березі виявлено обвал грунту шириною 15 см, що може відповідати розмірам взуття трупа.
На підставі цього в кінці постанови слідчий ОСОБА_5 висловила припущення, що виявлений обвал грунту міг утворитись внаслідок перебування ОСОБА_6 на березі з подальшим його падінням у водойму та зробила висновок про відсутність події кримінального правопорушення, так як факт насильницької смерті ОСОБА_6 нібито не підтвердився.
Однак такі припущення та висновки слідчого ОСОБА_5 не грунтуються на матеріалах досудового розслідування.
Так, слідчим ОСОБА_5 не мотивовано, за якими ознаками вона визначила, що обвал грунту шириною 15 см може відповідати розмірам взуття, яке було саме на ОСОБА_6 , якщо відповідне взуття органом досудового розслідування ніколи не оглядалося і його конкретні розміри не встановлювались.
Крім того, слідчим ОСОБА_5 не враховано, що обвал грунту на березі водойми, в якій був виявлений труп ОСОБА_6 , міг виникнути вже після його смерті, зокрема, до або під час витягування трупа з води на берег. Про те, що ОСОБА_3 спускався у водойму та витягував на берег труп ОСОБА_6 , він та ОСОБА_21 вказували при допиті їх як потерпілих. На цю обставину вказували також і допитані під час досудового розслідування свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , причому останній також повідомив, що він заходив у воду безпосередньо перед виявленням трупа ОСОБА_6 . Але органом досудового розслідування не з`ясовано, в якому саме місці (місцях) вказані особи підходили до водойми та спускалися у воду, яке взуття було на них і чи не залишений слід обвалу грунту на березі кимось з цих осіб.
15). В оскаржуваній постанові зазначено, що 05 грудня 2014 року з участю скаржника проведено слідчий експеримент, під час якого він показав обставини, при яких він виявив труп свого брата ОСОБА_6 та вийняв його на берег.
Відповідно до ч.1 ст.240 Кримінального процесуального кодексу України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Згідно з ч.6 ст.240 Кримінального процесуального кодексу України про проведення слідчого експерименту слідчий складає протокол, у якому докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Всупереч вказаній нормі закону ні в протоколі слідчого експерименту, ні в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження не зазначено, з якою метою проводилась ця слідча дія, які саме відомості перевірялися чи уточнювались. При цьому слідчий ОСОБА_5 не вказала у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_3 (скаржника) результати цієї слідчої дії, зокрема, не провела відповідні вимірювання та не зазначила відстані, які вказував ОСОБА_3 , в тому числі відстань від берегів водойми, на якій він побачив у воді тіло ОСОБА_6 та в послідуючому підтягнув його до берега. На зауваження ОСОБА_3 слідчий ОСОБА_5 повідомила, що дана обставина не є важливою.
В зв`язку з цим залишається незрозумілою мета проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_3 .
Скаржник вважає, що в даному випадку слідчий ОСОБА_5 діяла формально, не маючи на меті встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, а лише з метою створення враження проведення досудового розслідування. Такий висновок підтверджується тим, що в оскаржуваній постанові не зазначено, які ж саме обставини, встановлені під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_3 , стали підставою для висновку про те, що до смерті ОСОБА_6 ніхто не причетний та про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
Скаржник вважає, що для усунення зазначених порушень необхідно повторне проведення слідчого експерименту за його участю.
16). В оскаржуваній постанові вказано, що факт насильницької смерті ОСОБА_6 не підтвердився, виявлені на його тілі тілесні ушкодження за ступенем тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями і до настання смерті ніякого відношення не мають, тому в даному кримінальному провадженні встановлена відсутність події кримінального правопорушення.
Однак, такий висновок слідчого ОСОБА_5 є лише нічим не обгрунтованим припущенням. При цьому слідчий не враховує, що тілесні ушкодження можуть не бути прямою причиною смерті, але можуть свідчити про застосування до ОСОБА_6 насильства, наприклад, нанесення ударів тупими твердими предметами, внаслідок чого він міг втратити рівновагу та впасти у водойму, де й втопився. Або ті ж тілесні ушкодження можуть свідчити про застосування до ОСОБА_6 насильства, примусове занурення його у воду та вбивство таким способом.
Отже, слідчий ОСОБА_5 обгрунтувала постанову про закриття кримінального провадження лише своїми припущеннями, що суперечить кримінальному процесуальному законодавству України.
17). Слідчим ОСОБА_5 не виконано вимоги прокуратури Черкаської області щодо додержання вимог ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, викладені у протоколі оперативної наради у начальника управління прокуратури області від 17 липня 2013 року.
18). Слідчим ОСОБА_5 не виконані в повному обсязі вказівки Монастирищенського районного суду Черкаської області, викладені в ухвалі від 12 березня 2015 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 000007 по факту смерті ОСОБА_6 від 23 лютого 2015 року.
Таким чином, орган досудового розслідування порушив вимоги ст.ст. 9 та 91 Кримінального процесуального кодексу України і виніс явно незаконну постанову про закриття кримінального провадження без всебічного, повното і неупередженого дослідження важливих обставини кримінального провадження.
За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до змісту п.3 ч.1 ст.303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні заявником, потерпілим може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.304 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення слідчого, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як передбачено ч.5 ст.115 КПК України, при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк.
Відповідно до ч.7 ст.115 КПК України, якщо закінчення строку, який обчислюється днями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.
В даному випадку закінчення строку подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження припадає на неробочий день 05 червня 2016 року (неділю), останнім днем цього строку є 06 червня 2016 року.
Таким чином, беручи до уваги час отримання ним копії оскаржуваної постанови (26 травня 2016 року), строк оскарження її до суду ним не пропущений.
Скаржник просить скасувати постанову старшого слідчого Монастирищенського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області ОСОБА_5 від 23 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000007 по факту смерті ОСОБА_6 .
Скаржник скаргу підтримав, просить її задоволити.
Прокурор вважає, що скарга до задоволення не підлягає, просить відмовити в її задоволенні.
Дослідивши матеріали кримінального провадження № 000007, суд вважає, що слідчим проведені всі можливі процесуальні дії у даному провадженні, слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність факту насильницької смерті ОСОБА_6 і тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 9, 214, 303, 304-307, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Відмовити скаржнику ОСОБА_3 в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 діб з дня її оголошення через Монастирищенський районний суд.

Слідчий суддя ОСОБА_1