Справа №592/646/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/297/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
21 січня 2015 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2016 року клопотання засудженого було задоволено і зараховано у строк покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2014 року строк його перебування в установі попереднього ув`язнення з 28 листопада 2014 року по 20 січня 2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказане судове рішення вважає необгрунтованим і незаконним, а тому просить його скасувати. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому у строк покарання період перебування в умовах ДІЗО у Конотопському виправному центрі №130, під час розслідування кримінального провадження за ч.1 ст. 121 КК України, а саме з 24 липня 2014 року по 27 листопада 2014 року, а також час перебування в Сумському СІЗО №25 в очікуванні етапування до місця відбування призначеного судом покарання, тобто з 21 січня 2015 року по 04 лютого 2015 року. Просить зарахувати зазначені періоди у строк відбутого покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги засудженого і просили зарахувати у строк покарання додатково 196 днів, доводи прокурора про залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року № 838-VІІІ було внесено зміни до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

За змістом ч.1 ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року "Про попереднє ув`язнення", попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів провадження та особової справи засудженого вбачається, що 16 жовтня 2014 року вироком Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці. Цей вирок суду набрав законної сили 20 січня 2015 року після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

При цьому, фактично ОСОБА_7 було затримано після ухвалення зазначеного вироку судом першої інстанції, а саме 28 листопада 2014 року, і до набрання цим вироком законної сили він знаходився в установі попереднього ув`язнення тобто до 20 січня 2015 року, і саме цей період судом першої інстанції правильно було зараховано у строк попереднього ув`язнення.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що зарахуванню у строк покарання підлягає також період з 24 липня 2014 року по 27 листопада 2014 року, тобто час перебування у Конотопському виправному центрі №130, під час розслідування кримінального провадження за ч.1 ст. 121 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на момент винесення вироку Лебединським районним судом Сумської області від 16 жовтня 2014 року він вже відбував покарання за попереднім вироком цього ж суду від 21 травня 2014 року.

Безпідставними вважає колегія суддів і доводи засудженого про те, що у строк попереднього ув`язнення суд повинен був врахувати час його перебування в СІЗО до моменту прибуття до установи відбування покарання. Такі твердження засудженого не ґрунтуються на нормах зазначених вище законів України, оскільки попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, у даному випадку 20 січня 2015 року, а тому термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань не може бути зарахований у строк попереднього ув`язнення.

Таким чином, місцевий суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 в повній мірі дослідив всі матеріали провадження та особової справи засудженого, належним чином оцінив їх та дійшов правильного висновку про необхідність зарахування у строк покарання термін перебування ОСОБА_7 в установі попереднього ув`язнення саме з 28 листопада 2014 року по 20 січня 2015 року включно, за правилами визначеними ч.5 ст. 72 КК України, і належним чином умотивував свої висновки щодо неможливості зарахувати у цей строк інші періоди про які наголошував у своєму клопотанні засуджений ОСОБА_7 . З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає їх обґрунтованими та вмотивованими.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, колегія суддів не вбачає, тому її слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2016 року про зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4