САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/225/16-к
Провадження № 1-кп/726/25/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

серетаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Садгірського районного суду м. Чернівці кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000616 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-07.08.2012 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, за ст.186 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на основі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 24.10.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, ст.186 ч.2, 71 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 23.12.2014 апеляційним судом Чернівецької області вирок змінено, звільнено від відбування покарання на основі ст.1 п. «А» ЗУ «Про амністію в 2014 році»;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 11.06.2015 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ст.263 ч.2 КК України, до 120 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України; -

В С Т А Н О В И В:
20.12.2015 року близько 01:30 год. ОСОБА_5 , вступивши у попередню змову з ОСОБА_6 та переслідуючи мету особистого збагачення, перебуваючи на розі вулиць Заводська-Ярослава Мудрого у м. Чернівці біля магазину «Жабка», побачили ОСОБА_4 , який прямував по вул. Заводській в напрямку вул. Каштанової. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали йти слідом за ОСОБА_4 та переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, близько 02:00 год. підійшли до ОСОБА_4 неподалік будинку АДРЕСА_3 та нанесли потерпілому чотири удари в голову та тулуб, від чого той впав на землю, і продовжуючи наносити удари ногами по різним частинам тіла, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вирвали у ОСОБА_4 шкіряну чоловічу сумку, вартістю 200 грн., в якій знаходились планшет «LENOVO TAB A7», вартістю 1000 грн., фотоапарат «SAMSUNG», вартістю 655 грн., паспорт громадянина України, ідентифікаційний код на його ім`я, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого, та дві банківські картки, з яких в подальшому було знято грошові кошти у сумі 1800 грн. Після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Всього вказаними діями потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3655 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, відмовився від дачі показів на підставі ст.. 63 Конституції України та пояснив суду, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи. Вказав, що дійсно він вчинив крадіжку майна потерпілого з ОСОБА_5 . Щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 . В судовому засіданні також свою вину в пред`явленому йому овинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України та пояснив суду, що всі викладені обставини відповідають дійсним обставинам справи. Щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , в своїх показаннях підтвердив, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи. Вказав, що майно йому повернуто, шкода відшкодована повністю, претензій матеріального чи морального характеру до обвинувачених не має. Просив їх суворо не карати та по можливості призначити покарання з іспитовим строком.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 , не оспорюють всі обставини даного кримінального провадження, які викладені в обвинувальному акті, обвинувачені вину в пред`явленому обвинуваченні визнали повністю, та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст пред`явленого обвинувачення та обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинувачених та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини /фактичних обставин вчинення злочину/, тобто щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд, прийшов до висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та правильної кваліфікації їх дій за ч.2 ст.186 КК України, оскільки вони своїми діями вчинили грабіж, відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а у ОСОБА_5 також з кваліфікуючою ознакою повторності.

Відповідно до п.1 та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Крім того, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, обставини скоєння злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.

Так, обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає те, що в ході досудового розслідування і судового розгляду вони вину визнали повністю, щиро розкаялись в скоєнні злочину, сприяли досудовому розслідуванню, та те, що шкоду потерпілому ОСОБА_4 ними відшкодовано в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,, згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 покарання, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, також враховує відношення обвинувачених до скоєного, обставини та спосіб скоєння злочину, те, що тяжких наслідків не наступило, їх молодий вік обоє 1996 року народження, те, що вони мають постійне місце проживання, не працюють та не навчаються. мають не погашені судимості за вчинення умисних злочинів та думку потерпілого, який просив їх суворо не карати.

Крім того при обранні ОСОБА_5 покарання, суд також враховує та що він раніше двічі судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів за ст.186 ч.2 КК України, та на даний час судимість не погашена, а також те, що обвинувачений після призначення йому покарання з застосуванням ст.75 КК України належних висновків не зробив. А тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства не можливе та про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавленням волі із застосуванням ст.69 КК України зважаючи на вищевикладене, тобто нижче від найнижчої межі встановленою санкцією ст.. 186 ч.2 КК України.

Крім вищевикладеного, при обранні ОСОБА_6 покарання, суд також враховує та що він раніше судимий за вчинення умисного не корисливого злочину та на даний час судимість не погашена. А тому суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства не можливе та про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавленням волі із застосуванням ст.69 КК України зважаючи на вищевикладене, тобто нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ст.186 ч.2 КК України.

Цивільний позов по справі не пред`являвся, процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 України і призначити йому покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки і 6 (шість ) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 14-30 годин 26 лютого 2016 року.

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід ОСОБА_6 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 14-30 годин 26 лютого 2016 року.

Речові докази залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1