Справа № 152/917/16-к
В И Р О К
іменем України
15 липня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носиківка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, не судимого в силу ст.89 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_5 03.05.2016 року приблизно о 15 годині, проходячи по вул. Набережній в с. Руданське Шаргородського району Вінницької області, по якій він переганяв худобу, вступив у словесну суперечку із своїм братом ОСОБА_4 , з яким перебуває у тривалих неприязних відносинах і який вийшов на вулицю із власного домогосподарства, що знаходиться на АДРЕСА_2 і почав обвинувачувати ОСОБА_5 у тому, що останній побив його корову. У ході суперечки обвинувачений ОСОБА_5 у відповідь на образливі слова ОСОБА_4 в його адресу, висловлені у нецензурній формі, та на удар кулаком в обличчя, умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс удар дерев`яною палицею, якою поганяв худобу, в ліве плече ОСОБА_4 . Після того, як від нанесеного удару ОСОБА_4 повернувся спиною до обвинуваченого і почав іти до свого подвір`я, ОСОБА_5 наздогнав потерпілого та наніс останньому ще три удари дерев`яною палицею по спині та голові, внаслідок чого на голові ОСОБА_4 виступила кров. Побачивши, що на голові ОСОБА_4 виступила кров, обвинувачений ОСОБА_5 перестав наносити удари потерпілому і залишив місце події. Внаслідок нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді: садна в потиличній ділянці голови справа; синців на лівому плечі, на задній поверхні лівої половини грудної клітки, в ділянці лівої лопатки, які утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів), яким могла бути дерев`яна палиця, і, відповідно до висновку експерта за №24 від 10.05.-11.05.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи із виявлених тілесних ушкоджень ОСОБА_4 було спричинено не менше чотирьох дій твердим тупим предметом.
Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, «поза розумним сумнівом», що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.
Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпілий, свідки сторони обвинувачення та свідки сторони захисту, досліджені документи, зібрані стороною обвинувачення.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину визнав повністю, не заперечував факту вчинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 при вище наведених обставинах. Суду показав, що 03.05.2016 року пас череду корів. Приблизно о 15 годині він разом із ОСОБА_7 вигонив корів у череду і за село Руданське для випасання. Проходячи по вул. Набережній в с. Руданське, попри домоволодіння свого рідного брата по матері ОСОБА_4 , з яким тривалий час перебуває у неприязних відносинах, побачив, як останній вийшов з подвір`я і попрямував до нього. Підійшовши, ОСОБА_4 почав обвинувачувати його у тому, що він побив корову. При цьому, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, ображав його нецензурними словами. Він заперечив факт побиття корови. Між ним та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка, в ході якої останній висловлювався до нього нецензурними словами, як і він. Під час суперечки ОСОБА_4 вдарив його кулаком в ліву сторону обличчя. Від цього удару у нього не було тілесних ушкоджень і фізичного болю. Після цього він палицею, якою підганяв худобу, умисно вдарив ОСОБА_4 по лівому плечу. Коли ОСОБА_4 розвернувся, він цією ж палицею ще наніс два удари по плечах та спині останнього. ОСОБА_4 повернувся і пішов у напрямку до свого подвір`я, при цьому погрожував, що повернеться і поб`є його, а він наздогнав його та ще наніс один удар палицею ззаду. Після цього він пішов за чередою корів, щоб вигнати їх на пасовище. Коли він, його матір ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пасли череду корів на пасовищі за селом, то ОСОБА_4 приїхав до них на мотоциклі і знову почав сваритися з ним та матір`ю. Проте, на пасовищі він ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не наносив.
Крім признання ОСОБА_5 вини, його винуватість у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що проживає в АДРЕСА_1 . На АДРЕСА_1 проживає його брат по матері ОСОБА_5 , з яким він тривалий час перебуває у неприязних відносинах. 03.05.2016 року ОСОБА_5 пас череду корів. Його корова була побита. Приблизно о 15 годині ОСОБА_5 збирав корів у череду і проходив біля його домогосподарства, що він побачив, так як перебував на подвір`ї разом із співмешканкою ОСОБА_9 та сином ОСОБА_10 . Тому він вирішив вийти і запитати у ОСОБА_5 , чому останній побив його корову. Він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вийшовши з подвір`я, він підійшов до ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , який йшов з обвинуваченим, і запитав, чому ОСОБА_5 побив його корову. ОСОБА_5 відповів, що не бив корови. Так само ОСОБА_7 відповів йому, що не бив його корови. Між ним та ОСОБА_5 виникла суперечка. Він заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння і що наніс ОСОБА_5 удар кулаком в обличчя. Вони тільки сварилися, стоячи приблизно за 1 метр один від одного. Під час сварки ОСОБА_5 наніс йому удар палицею, якою підганяв корів, по лівому плечу. Він відвернувся від ОСОБА_5 з метою уникнення удару, тому удар прийшовся по плечу. Після цього він повернувся і пішов до свого подвір`я, а ОСОБА_5 наніс йому ще два удари ззаду палицею по спині, плечах, а також один удар по голові. Четвертий удар ОСОБА_5 наніс йому, коли він вже майже зайшов на подвір`я. Після цього ОСОБА_5 пішов, а він залишився на подвір`ї, так як відчув, що із рани на голові по шиї потекла кров і ОСОБА_9 допомогла йому промити та обробити рану;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що 03.05.2016 року приблизно о 15 годині збирав із ОСОБА_5 худобу у череду з метою гнати її на пасовище. Коли він та ОСОБА_5 проходили по вул. Набережній, то із свого домогосподарства вибіг ОСОБА_4 , підбіг до ОСОБА_5 приблизно на 1,5 метра і почав сваритися та обвинувачувати у тому, що побита його корова. Він відійшов від ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вбік. Під час сварки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висловлювалися один до одного образливими та нецензурними словами, а потім ОСОБА_4 , який був дуже збуджений, вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_5 . Після цього в ході сварки, яка продовжувалася, ОСОБА_5 замахнувся і наніс удар палицею, якою підганяв корів у череду, по лівому плечу ОСОБА_4 . Всього він бачив, що ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 4 удари палицею, коли останній повернувся і пішов до свого подвір`я. Після останнього, четвертого удару, він побачив кров на голові у ОСОБА_4 . Дійшовши до подвір`я, ОСОБА_4 взявся за залізну арматуру і пригрозив побити ОСОБА_5 , який відразу побіг на іншу вулицю. З подвір`я домоволодіння ОСОБА_4 вийшла ОСОБА_9 та забрала співмешканця на подвір`я, коли побачила кров на голові останнього. Він, матір ОСОБА_5 ОСОБА_8 , погнали череду корів на пасовище по тій же вулиці, а ОСОБА_5 по нижній вулиці підганяв корів у череду. Коли вони перебували на пасовищі, то на мотоциклі приїхав ОСОБА_4 із своїм товаришем, знову сварився із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_5 втік;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка суду показала, що співмешкає з потерпілим ОСОБА_4 . Їх сім`я проживає в АДРЕСА_2 . Неподалік від них, на АДРЕСА_1 , проживає брат її співмешканця ОСОБА_5 , з яким вона та ОСОБА_4 перебувають у неприязних відносинах вже тривалий час. 03.05.2016 року вона, ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_10 перебували на подвір`ї. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 проходили по їх вулиці та зганяли корів у череду для вигону на пасовище. ОСОБА_4 , побачивши ОСОБА_5 , сказав, що вийде і запитає, чому побита їх корова, яка перебувала у череді, оскільки неодноразово, коли череду корів випасав саме ОСОБА_5 , їх корова було побита. Коли ОСОБА_4 вийшов з подвір`я на дорогу до ОСОБА_5 , то тільки запитав про побиття корови, при цьому не наносив ударів ОСОБА_5 . Проте, останній почав палицею, якою підганяв корів, наносити удари ОСОБА_4 . Перший удар палицею ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 по лівому плечу, потім два удари по спині і плечах, четвертий удар по голові. Після четвертого удару по шиї ОСОБА_4 потекла кров з рани на голові. Після цього ОСОБА_4 зайшов на подвір`я, а вона попросила сина принести води, допомогла промити рану на голові потерпілого, обробила її;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що потерпілий ОСОБА_4 є його батьком. 03.05.2016 року приблизно о 15 годині він з батьком та матір`ю ОСОБА_9 перебували на подвір`ї. Потім батько вийшов на вулицю. Він почув, що батько свариться із ОСОБА_5 і підійшов до воріт, щоб подивитися. Підійшовши до воріт, він побачив, як ОСОБА_5 вдарив палицею батька по плечу. Після цього батько повернувся і пішов до подвір`я, а ОСОБА_5 ззаду палицею наніс батькові ще три удари по спині, плечах, голові. Він побачив, що по шиї батька потекла кров. Матір ОСОБА_9 попросила його принести води і він побіг у будинок, виніс воду. Матір допомогла батькові обмити рану та обробила її. Він не бачив, щоб батько наносив удари ОСОБА_5 ;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , при цьому з останнім перебуває у неприязних відносинах. 03.05.2016 року приблизно о 15 годині її покликала невістка дружина її сина ОСОБА_5 і повідомила, що між останнім та ОСОБА_4 відбувається сварка на вулиці. Вона підійшла подивитися і побачила, що ОСОБА_4 вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_5 , який після цього наніс ОСОБА_4 два удари палицею, яку мав у руках, так як підганяв корів у череду. ОСОБА_4 побіг на своє подвір`я, взяв залізяччя і побіг вслід за ОСОБА_5 . Суперечка між її синами відбулася також і на пасовищі, де вона, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 випасали череду корів. ОСОБА_4 приїхав до них на мотоциклі разом із своїм товаришем. Коли ОСОБА_4 почав погрожувати ОСОБА_5 і збив останнього на землю, то вона крикнула, щоб ОСОБА_5 тікав і останній втік. ОСОБА_4 на пасовищі ніхто тілесних ушкоджень не наносив.
Також, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:
- даними, що містяться в рапорті чергового Шаргородського ВП від 10.05.2016 року про надходження заяви від ОСОБА_4 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с.57);
- заявою потерпілого ОСОБА_4 від 10.05.2016 року про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 03.05.2016 року (а.с.58);
- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.06.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , з фототаблицею до нього, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 показав та пояснив, яким чином наніс чотири удари палицею та в які частини тіла потерпілому ОСОБА_4 , в тому числі: один удар по лівому плечу, два удари по спині і один удар по голові. При цьому ОСОБА_5 показав, що перший удар наніс, коли ОСОБА_4 був повернутий до нього обличчям, а наступні, коли потерпілий був повернутий спиною та йшов до свого подвір`я (а.с.63-66);
- висновком експерта за №24 від 10.05-11.05.2016 року (а.с.60-62), з якого вбачається, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді: садна в потиличній ділянці голови справа; синців на лівому плечі, на задній поверхні лівої половини грудної клітки, в ділянці лівої лопатки. Ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, яким могла бути дерев`яна палиця, можливо, 03.05.2016 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи із виявлених ушкоджень ОСОБА_4 було спричинено не менше чотирьох дій твердим тупим предметом (а.с.60-62).
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, свідків та досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, а саме: 03.05.2016 року приблизно о 15 годині, обвинувачений ОСОБА_5 , проходячи по вул. Набережній в с. Руданське Шаргородського району Вінницької області, по якій він переганяв худобу, вступив у словесну суперечку із своїм братом ОСОБА_4 , з яким перебуває у тривалих неприязних відносинах і який вийшов на вулицю із власного домогосподарства, що знаходиться на АДРЕСА_2 і почав обвинувачувати ОСОБА_5 у тому, що останній побив його корову. У ході суперечки обвинувачений ОСОБА_5 у відповідь на образливі слова ОСОБА_4 в його адресу, висловлені у нецензурній формі, та на удар кулаком в обличчя, умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс удар дерев`яною палицею, якою поганяв худобу, в ліве плече ОСОБА_4 . Після того, як від нанесеного удару ОСОБА_4 повернувся спиною до обвинуваченого і почав іти до свого подвір`я, ОСОБА_5 наздогнав потерпілого та наніс останньому ще три удари дерев`яною палицею по спині та голові, внаслідок чого на голові ОСОБА_4 виступила кров. Побачивши, що на голові ОСОБА_4 виступила кров, обвинувачений ОСОБА_5 перестав наносити удари потерпілому і залишив місце події. Внаслідок нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілий ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження у виді: садна в потиличній ділянці голови справа; синців на лівому плечі, на задній поверхні лівої половини грудної клітки, в ділянці лівої лопатки, які утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів), яким могла бути дерев`яна палиця, і, відповідно до висновку експерта за №24 від 10.05.-11.05.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи із виявлених тілесних ушкоджень ОСОБА_4 було спричинено не менше чотирьох дій твердим тупим предметом.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання самого обвинуваченого, потерпілого, допитаних свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, досліджені судом документи.
Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України суд вважає вірною.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.125 КК України.
Виходячи з положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду документи, докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у п.24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення у справі «Гурепка проти України №2», в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.
Суд констатує той факт, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, тому у суду є достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України, в силу вимог ч.3 ст.373 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому, суд не приймає до уваги ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не пам`ятає, щоб наносив удари палицею по голові ОСОБА_4 03.05.2016 року, оскільки вказані ствердження спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_5 не перебуває у неприязних відносинах і який показав суду, що бачив, як обвинувачений наносив удар потерпілому палицею по голові.
Також, суд не приймає до уваги ствердження потерпілого ОСОБА_4 про те, що він 03.05.2016 року не наносив удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 під час суперечки, оскільки вказані ствердження спростовуються показаннями свідка ОСОБА_7 , з яким потерпілий не перебуває у неприязних відносинах і який суду показав, що бачив, як під час суперечки ОСОБА_4 наніс удар обвинуваченому кулаком в ліву частину обличчя.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що, відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України, є обставинами, що пом`якшують покарання.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині умисному легкому тілесному ушкодженні, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_5 має на утриманні четверо малолітніх дітей (а.с.53). Цю обставину суд також враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Також, суд враховує, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 частково були викликані неправильною поведінкою потерпілого ОСОБА_4 , котрий під час словесної суперечки з обвинуваченим висловлював образливі слова та першим наніс ОСОБА_5 удар в обличчя, який, при цьому, не спричинив тілесного ушкодження і фізичного болю обвинуваченому.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), наведений у ч.1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок, в тому числі, неправильної поведінки потерпілого…).
Тому суд вважає, що пом`якшуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обставиною є неправильна та неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_4 , яка полягала у тому, що під час словесної суперечки з обвинуваченим потерпілий висловлював образливі слова та першим наніс ОСОБА_5 удар в обличчя, який, при цьому, не спричинив тілесного ушкодження та фізичного болю.
Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній в силу вимог ст.89 КК України є не судимим (а.с.46-51).
За місцем проживання в с. Руданське обвинувачений ОСОБА_5 характеризується негативно, що вбачається із характеристики виконкому Руданської сільської ради, як особа, що часто вживає спиртні напої, вчиняє правопорушення, на поведінку якого надходять скарги від жителів села (а.с.52).
При цьому, суд вважає помилковим ствердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 в судових дебатах про те, що слід врахувати обвинуваченому таку пом`якшуючу обставину, яка передбачена п.7 ч.1 ст.65 КК України, тобто вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 в ході суперечки наніс удар кулаком в обличчя обвинуваченому ОСОБА_5 , а також висловлювався в адресу останнього образливими та нецензурними словами. При цьому, як стверджував обвинувачений ОСОБА_5 , нанесений потерпілим удар не спричинив тілесних ушкоджень, з приводу цього він в правоохоронні органи не звертався. До того ж, як стверджував обвинувачений ОСОБА_5 , він в ході суперечки також висловлювався образливими словами в адресу ОСОБА_4 .
Таким чином адвокатом обвинуваченого ОСОБА_6 не наведено факту неправомірних чи аморальних дій потерпілого ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що поведінка потерпілого ОСОБА_4 є неправильною, але його дії в передбаченому законодавством порядку не визнані суспільно небезпечним винним діянням.
Крім того, виходячи з аналізу роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ за №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», вбачається, що сильне душевне хвилювання є таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Тобто, під сильним душевним хвилюванням, викликаним неправомірними або аморальними діями потерпілого можна розуміти сильні, такі, що швидко виникають і бурхливо протікають короткочасні стани психіки винного, причиною яких була неправомірна або аморальна поведінка потерпілого. Такий психічний стан звужує здатність особи усвідомлювати свої дії або керувати ними. При цьому стан душевного хвилювання виникає відразу після вчинення потерпілим вказаних неправомірних або аморальних дій, а не через значний проміжок часу після цього.
Проте, захисником обвинуваченого не надано суду належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, які б підтверджували наявність у обвинуваченого під час заподіяння потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, в тому числі, сильного душевного хвилювання, перебування у емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість, здатність значною мірою усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_5 не заявляв та не повідомляв суд про те, що заподіяв умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , будучи в стані сильного душевного хвилювання, внаслідок чого не розумів, які дії чинить, а, навпаки, показав, що усвідомлював, що нанесені ним чотири удари палицею є умисними діями.
Крім того, з показань обвинуваченого та потерпілого вбачається, що між ними тривалий час виникли і продовжують існувати неприязні відносини, час від часу виникають сварки, тому суд не вбачає у діях обвинуваченого раптово виниклого емоційного, психічного стану, який би знижував чи звужував його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, особи винного, його ставлення до вчиненого діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, а також з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_4 , який просить суворо не карати обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання у виді громадських робіт.
Призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
При цьому, суд враховує також, що одним із проявів верховенства права, що закріплений у ст.8 КПК України, є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
При цьому, суд вважає, що покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про призначення якого обвинуваченому просив захисник останнього в судових дебатах, не є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи з наступного.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу винного, який має на утриманні четверо малолітніх дітей, але констатує той факт, що покарання у виді штрафу, яке передбачене в санкції ч.1 ст.125 КК України, є надто м`яким, з врахуванням обставин вчинення ОСОБА_5 злочину 03.05.2016 року, оскільки в судовому засіданні встановлено, що суперечка між обвинуваченим та потерпілим не потребувала вчинення активних умисних дій, що полягали у нанесенні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження. Дії обвинуваченого, що полягали у заподіянні потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження, не співмірні з обставинами та обстановкою виниклого між ними 03.05.2016 року конфлікту.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.125 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за якою засудити його до покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1