11-кп/775/87/2016(м)

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, холостого, раніше судимого: 1) 26 вересня 1989 р. Жовтневим районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 140 ч.3, ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на 2 роки з випробувальним терміном на 2 роки; 2) 17 березня 1993 р. Жовтневим районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 81 ч.3, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на 4 роки, 15 березня 1997 р. звільнений по відбуттю строку покарання; 3)10 березня 1998 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 141ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 09 грудня 2000 р. звільнений по відбуттю строку покарання; 4) 26.12.2001 р. Жовтневим районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 185 ч.2, ст. 15, ст. 185 ч.3, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 28.09.2004 року звільнений по відбуттю строку покарання; 5) 26.05.2005 р. Жовтневим районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, 10.07.2006 р. за постановою Центрального районного суду м. Миколаєва Миколаївської області від 03.07.2006 року звільнений на 1 рік 5 місяців 12 днів із заміною не відбутої частини покарання на виправні роботи; 6) 25.06.2007 року Корабельним районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 309 ч.1, ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 3 місяцям позбавлення волі, 27.05.2008 р. звільнений по відбуттю покарання; 7) 10.03.2010 р. Жовтневим районним судом м. Миколаєва Миколаївської області за ст. 310 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, 19.10.2012 р. звільнений по відбуттю строку покарання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму матеріальної шкоди у розмірі 7000 гривень та суму моральної шкоди у розмірі 1000 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 , 23.08.2015 року, приблизно о 09.00 годині, знаходячись біля будівлі по АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисним мотивом, зі стіни вказаної будівлі, умисно, таємно, повторно намагався викрасти майно громадянина ОСОБА_8 , а саме, за допомогою заздалегідь приготовлених інструментів: ключів та монтажного ножу зняв з місця кріплення кондиціонер «McQuay», вартістю 7 000 гривень, але довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, наслідок того, що був помічений на місці скоєння злочину потерпілим, та затриманий останнім.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_8 відмовити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнувши з нього на користь ОСОБА_8 300 гривень. Також просить знизити міру покарання, призначену за вироком суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього вартість кондиціонеру «McQuay» в розмірі 7000 гривень, оскільки він викрадений не був, а залишився на місці кріплення та був повернутий потерпілому. Також вважає, що сума компенсації моральної шкоди завищена та нічим не обґрунтована. Вказує на те, що покарання призначене судом першої інстанції дуже суворе, оскільки він визнав вину в повному обсязі, щиросердно розкаявся в скоєному правопорушення, сприяв розкриттю правопорушення, вибачився перед потерпілим.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність вини останнього і кваліфікація його злочинних дій в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок, в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

В судовому засіданні апеляційного суду Донецької області потерпілий ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення та пояснив, що затрати на відновлення роботи кондиціонеру становлять більше ніж стягнуто з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди, а саме 9020 гривень, але з розміром матеріальної шкоди стягнутої на його користь с3дом першої інстанції згоден. Також потерпілий просив долучити до матеріалів кримінального провадження довідки, щодо суми витраченої на ремонт кондиціонеру.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особи немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавала шкоди.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та долучені до них довідки колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто розмір матеріальної шкоди на користь потерпілого, оскільки факт скоєння правопорушення, та завдання неправомірної шкоди об`єктивно встановлено судом першої інстанції, а саме показами потерпілого, протоколом місця події, показами самого ОСОБА_7 , також це підтверджується довідкою наданою потерпілим, оскільки відповідно до вищезазначеної статті завдана шкода має бути відшкодована в повному обсязі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції правильно враховано характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв злочин середньої тяжкості, характеризується незадовільно, не працює, вину у скоєнні злочину визнав повністю та розкаюється, має ряд хронічних захворювань та призначив покарання у межах санкції ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3