АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/9113/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/390/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 05 травня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002900 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Надеждівка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середня, одруженої, не працюючої, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 26.09.2006 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, 75, 76 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців з випробуванням. на 1 рік, 30.04.2008 року звільнена по ухвалі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25.04.2008 року умовно-достроково на не відбутий строк 6 місяців 22 дні;

- 09.07.2009 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі строком 2 роки;

- 18.06.2012 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до арешту строком 3 місяці;

- 09.08.2012 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 2 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від - 11.10.2012 року на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з випробування на 3 роки та звільнена від покарання на підставі ст. 1 п. В Закону України «Про амністію у 2014 році»;

- 13.11.2014 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, 75 КК України до позбавлення волі строком 1 роки з випробуванням на 1 рік;

- 03.09.2015 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки;

- 12.11.2015 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу, за ст.309 ч 2, 71 КК України до позбавлення волі на 2 роки 3 місяці;

- 16.11.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.321 ч.1, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3, 185 ч.2 КК України, яку визнано винною та засуджено за ст.15 ч.3, 185 ч.2 КК України до покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним ОСОБА_6 вироком від 12.11.2015 року Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу, яким вона засуджена за ст.309 ч. 2 КК України, та вирок від 16.11.2015 року Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, яким вона засуджена за ст.321 ч.1 КК України остаточно визначити покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Питання з речовими доказами вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року відносно неї змінити та пом`якшити призначене їй покарання, застосувавши до неї положення ст.69 КК України та ч.5 ст.72 КК України.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 22 березня 2016 року ОСОБА_6 визнана винною та засуджена за обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , повторно, 13.10.2015 року приблизно о 20.00 годині, знаходячись в приміщенні продовольчого супермаркету «Продукти 347» ТОВ «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: мікрорайон 5 Зарічний 39А в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, реалізуючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що її дії носять таємний характер та за нею ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала з торгівельних прилавків належний продовольчому супермаркету «Продукти347» ТОВ «АТБ-Маркет» 2 банки червоної ікри марки «Рибний день» об`ємом 130 грам загальною вартістю 218, 58 гривень.

У подальшому, діючи на досягнення злочинного наміру, при цьому сховавши вказані 2 банки червоної ікри марки «Рибний день» у праву кишеню своєї куртки, та приховавши викрадене майно пройшла до касової зону супермаркету «Продукти 347» ТОВ «АТБ-Маркет», не здійснивши розрахунку за вищевказаний товар, намагалась пройти касову зону та зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, проте, не довела свій злочинний намір до кінця з причин які не залежали від її волі, через те, що була викрита співробітниками охорони продовольчого супермаркету «Продукти 347» ТОВ «АТБ-Маркет» на касовій зоні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, посилається на ті обставини, що призначаючи їй покарання суд врахував не всі пом`якшуючі обставини, які суттєво знижують її відповідальність, а саме те, що вона свою провину визнала повністю, співпрацювала зі слідством, щиро кається, а також суд не врахував стан її здоров`я. На її думку всі вказані обставини є підставою для призначення їй більш м`якого покарання, чим призначив суд. Також просила застосувати до неї ч.5 ст.72 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_8 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, підтримали викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої вимоги щодо застосування відносно обвинуваченої більш м`якого покарання.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її за ч.3 ст. 15, 185 ч.2 КК України ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким судом була надана належна оцінка у вироку суду і в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченої, щодо надмірної суворості призначеного їй покарання, яке на її думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості призначення їй більш м`якого покарання, із застосуванням ст.69 КК України.

Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.69 УК України за наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті.

Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як видно з вироку суду, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу, яка є раніше судимою, повністю визнала винну, на обліку в КЗ «Криворізькому психоневрологічному диспансері» у лікаря-психіатра не перебувала і не перебуває (а.кп.61), з лютого 2015 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.кп.62).

Також судом враховано стан здоров`я обвинуваченої, який розцінюється як важкий, обвинувачена потребує направлення на лікування до спеціалізованої лікарні (а.кп.75). Матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого.

В якості обставини, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю скоєного злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій суд визнав рецидив злочину.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 в повній мірі виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України і дійшов обґрунтованого висновку, що покарання обвинуваченій повинно бути обрано у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та остаточно призначено покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, з реальним його відбуванням.

Колегія суддів погоджується з тим, що це покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для пом`якшення призначеного їй покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої цього висновку не спростовують, оскільки обставини, на які обвинувачена посилається у своїй апеляційній скарзі вже були враховані судом першої інстанції при призначенні їй покарання.

Разом з тим, відповідно до ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно не справедливим.

При цьому колегія суддів вважає, що визнання вини та щире каятті у вчиненому, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення не є такими, що суттєво знижують її тяжкість, а інші дані про особу обвинуваченої є характеризуючими ОСОБА_6 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обрані покарання обвинуваченій, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 .

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України та визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачена ОСОБА_6 була затримана 21 жовтня 2015 року в ході приведення до виконання вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року.

З моменту затримання 21 жовтня 2015 року ОСОБА_6 не звільнялася з-під варти.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченій ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2015 року по день набрання чинності вироком суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 , засудженої за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченій ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 жовтня 2015 року по день набрання чинності вироком суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинувачений, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4