АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: ч.1 ст.367 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2015 року -,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Лиман Зміївського району Харківської області, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, одружена, не працююча, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , не судима,

визнана винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень, з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з господарсько-фінансовою діяльністю строком на 1 рік.

Позовна заява прокурора прокуратури Київського району м.Харкова в інтересах Держави в особі ДП «Державний науковий центр лікарських засобів і медичної продукції» залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати в сумі 13690 гривень в дохід Держави.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 визнана винною в тім, що в період з 22.08.2011 року по 27.11.2012 року, працюючи на посаді головного бугалтера Державного підприємства «Державний науковий центр лікарських засобів і медичної продукції», розташованого за адресою, м.Харків вул.Астрономічна 33, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями щодо керівництва бухгалтерією підприємства, порушуючи вимоги посадової Інструкції від 22.08.2011 року, при складанні та підписанні розрахунково-платіжних відомостей та відомостей нарахування заробітної плати працівникам Державного підприємства, не перевіряла правильність відповідних нарахувань.

Згідно колективного договору підприємства, для жодної категорії працівників не було встановлено скорочену тривалість робочого часу, тобто, для працівників ДП «Державний науковий центр лікарських засобів і медичної продукції», слід було застосовувати 40-годинний робочий тиждень.

Не встановивши наявність чи відсутність на підприємстві будь-яких документів, які передбачають встановлення скороченого робочого часу для працівників, зокрема, відсутність атестації робочих місць, необхідної для встановлення скороченої тривалості робочого тижня, не перевіряла нарахування підлеглими бухгалтерами посадових окладів працівникам при неповному відпрацюванні ними встановленої законодавством норми тривалості рообочого часу за відповідний період.

При цьому ОСОБА_8 підписувала дані документи та організувала за ними оплату, чим неналежно виконувала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що виразилось у зайвому нарахуванні 63 працівникам вказаного підприємства та виплаті посадових окладів на загальну суму 124200,46 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Постановити новий вирок, за яким призначити обвинуваченій за ч.1 ст.367 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 від відбування основного покарання звільнити з іспитотвим строком на 2 роки. Просить врахувати вчинення обвинуваченою злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання - до 3-х років обмеження волі, невизнання винуватості, яка при очевидних доказах бажає уникнути відповідальності, відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Обвинувачена ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить про скасування вироку та винесення виправдувального вироку. В обгрунтування вимог вказує на недоведенність винуватості у вчиненні злочину, відсутність в діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, так як свої обов`язки виконувала сумлінно. Вважає, що судом однобічно та неповно проведене судове слідство, як і досудове розслідування. Не були взяті до уваги її показання стосовно того, що у штатному розкладі ДП розрахунок окладів для наукових співробітників, які працювали із шкідливими умовами праці, був складений на 36 годин, що дорівнювало посадовому окладу, а в основі розрахунку лежать тарифи, які відповідають нормативній базі, передбаченій Галузевою угодою. Крім цього, суд відмовляв їй у задоволенні клопотань про розгляд ряду доказів в підтвердження невинуватості: про виклик та допит фахівця, що займався атестацією на підприємстві, керівників підприємства, не дав оцінки ряду вчасно наданим нею, до попереднього судового засідання, документам, безпідставно не приняв до уваги показання бухгалтера ОСОБА_9 про збій та неудосконаленність програми 1-С, що не було надано ревізорам КРУ і в подальшому, для проведення експертизи. Вказує також на те, що суд не розглянув та не дав оцінки: Актам проведення санітарно-епідеміологічного обстеження /клопотання від 21.10.2015 року/, показанням в.о. керівника підприємства ОСОБА_10 , інших працівників про проведення атестацій робочих мість за умовами праці на підприємстві: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Не взяв суд до уваги відсутність у неї права підпису платіжних документів на підприємстві, в тому числі, на виплату заробітної плати, те, що відповідальність за перевірку табеля робочого часу несе кадрова служба, що сума позову не відповідає дійсності /у розрахунок увійшли співробітники, не зайняті на роботах із шкідливими умовами праці/, що підприємство не має до неї претензій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, частково підтримавший доводи поданої апеляційної скарги, який просив про скасування вироку та призначення нового судового розгляду в зв`язку з порушенням права на захист обвинуваченої, обвинувачену та її захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримували доводи поданої апеляційної скарги, вказавши, що мали місце істотні порушення вимог КПК України, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, мотиви неврахування окремих доказів. Відповідно із ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може грунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при дослідженні обставин вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу,постановити законний та обгрунтований вирок.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, технічного запису судового процесу, в ході розгляду справи, 20 липня 2015 року суд виніс Ухвалу про задоволення клопотання прокурора про витребування з ДП «Державний науковий центр лікарських засобів і медичної продукції» документів у підтвердження проведення атестації робочих місць працівників, що дають право на скорочений робочий день, /т.11 а.с.123/. Матеріали справи не містять даних про виконання цієї ухвали.

Крім цього, обвинуваченою ОСОБА_8 для дослідження усіх обставин справи неодноразово письмово та усно були заявлені клопотання: про допит свідків, про долучення додаткових матеріалів про проведення атестаціїй робочих місць на підприємстві щодо шкідливих умов праці, долучення додатків до Галузевої угоди на 2011-2013 роки, про прийняття ряду документів а також, про витребування документів для експерта ХНДІСЕ, витребування наказів, що стосуються укладеня Колективного договору /т.11 а.с.81, 91,92,142-149, 156-163, 168-179, 182-194, 211-217, 200, 205, т.12 а.с.1-10/. Деякі із них заявлялись повторно.

Вказані клопотання суд приєднав до матеріалів справи, однак не розглядав належним чином, тим самим не дослідив пояснення обвинуваченої з приводу пред`явленного обвинувачення у відповідності до вимог ст.351 КПК України.

Крім цього, суд не обгрунтував у вироку мотиви неврахування доводів обвинуваченої про непричетність до вказаного злочину та не дав остаточну оцінку приведеним у вироку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Вказаними діями суд не забезпечив обвинуваченій право на безпосереднє дослідження в судовому засіданні всіх обставин справи та рівність прав сторін процесу на збирання та надання суду доказів, порушив її право на захист, що є порушеннями загальних засад кримінального провадження, передбачені ст.ст. 20, 22, 23 КПК України, не забезпечив повне та всебічне дослідження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні для встановлення наявності чи відсутності в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

Вказані вище порушення являються істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону /ст.ст. 20, 22, 23, 370, 374, ч.1 ст.412 КПК КПК України/, які позбавляють судову колегію дати оцінку обгрунтованності висновків суду першої інстанції про фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій обвинуваченої, обгрунтованність призначення покарання, тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду. При цьому колегія суддів керується загальними засадами кримінального провадження, визначеними ст.7, п.6 ст.9 КПК України.

Оскільки вирок підлягає скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, при призначенні нового судового розгляду апеляційний суд, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не вправі наперед вирішувати питання про доведенність чи недоведенність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому доводи апеляційної скарги прокурора, обвинуваченої в цій частині не розглядаються, а підлягають перевірці при новому судовому розгляді. Подані апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, в частині необхідності скасування вироку з наведених вище підстав. Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 16 листопада 2015 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_16 ОСОБА_4