УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7820/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки і мешканки АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_10
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду, виправдати його за ч. 2 ст. 187 КК України, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд судом першої інстанції. Стверджує, що вирок суду грунтується лише на неправдивих показаннях потерпілого, а суть показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 суд виклав не вірно, оскільки не врахував їх покази про відсутність конфлікту з потерпілим, який добровільно витратив кошти на придбання спиртних напоїв. Засуджений стверджує, що ініціатором конфлікту, який переріс у бійку був потерпілий, який першим наніс удар, а він лише захищав від нападу ОСОБА_8 .. Бійка припинилася у той час, як побачив розбитий ніс у потерпілого. Тому, повернувшись пішов геть. За декілька хвилин до того пішла ОСОБА_8 , підібравши із землі банківську картку.
Суд також не врахував, що відсутній речовий доказ, яким нібито спричинені тілесні ушкодження потерпілому.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду, внаслідок невідповідності висновку суду фактичним обставинам, істотних порушень кримінально процесуального закону і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Мотивує тим, що суд порушив права ОСОБА_6 на захист, позбавив його права мати захисника під час підготовчого судового засідання і продовженні строку тримання під вартою. Зазначає, що він 12.09.2014 року вносив зауваження на журнал судового засідання щодо заяви ОСОБА_6 про участь захисника в судових засіданнях. Однак в ухвалі вказано, що ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.
В повістках потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та прокурору ОСОБА_15 вказано, що підготовче судове засідання відбудеться 04.09.2014 року о 11.30 годин, а відбулося 03.09.2014 року, чим порушені права потерпілих. Захисник взагалі не повідомлявся про попередній розгляд.
Вважає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 06.07.2014 року, огляду ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_3 , проведеного в період з 04.00 до 04.10 години, за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , яким роз`яснювалися права потерпілого, а ОСОБА_14 на той час не був у статусі потерпілого, так як заява ним про вчинення злочину подана до Житомирського MB УМВС лише о 04.20 годині.
Захисник також вважає недопустимим доказом, протокол слідчого експерименту від 06.07.2014 року, де потерпілий ОСОБА_14 розповів та показав, як йому було завдано тілесні ушкодження, оскільки йому не були роз`яснені права і в протоколі відсутній підпис потерпілого та перечеркнута вказівка на статті КПК.
Захисник вказує, що висновком судово-медичної експертизи № 1551 від 29.07.2014 року особи ОСОБА_14 , виявлено тілесні ушкодження походження яких підтверджує покази ОСОБА_6 про те, що він приревнував останнього до ОСОБА_8 і наносив потерпілому тілесні ушкодження кулаками рук, а не металевою палицею. Застосування палиці не підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і обвинувачена ОСОБА_8 , які вказали, що не бачили стороннього предмету у ОСОБА_6 , однак суд висновок зробив лише на показаннях потерпілого.
Захисник вказує, що працівник міліції свідок ОСОБА_17 на місці пригоди бачив ОСОБА_14 в сильному стані алкогольного сп`яніння, який не міг нормально говорити, з трудом описав ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та повідомив про пропажу картки «Приватбанку», мобільного телефону та грошей. Потерпілий не вказував, що його били палицею. Обстежуючи територію виявили ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яких затримали і доставили до Житомирського MB УМВС. В автомобілі ОСОБА_8 викинула карточку «Приватбанку» і поблизу Житомирського MB - мобільний телефон. У ОСОБА_6 , палиці не було. Державним обвинувачем також не надано роздруківки з банкомата «Приватбанк», про намагання ОСОБА_8 зняття готівку з карточки, у неї і ОСОБА_18 не виявили грошей в сумі 500 грн., які нібито викрадені у ОСОБА_14 , що спростовує докази обвинувачення по даному епізоду.
Захисник посилається на показання обвинуваченої ОСОБА_8 , яка визнала факт зустрічі з ОСОБА_14 , розпивання з ним пива, під час чого до них підійшов ОСОБА_6 , який зі злості назвав її сестрою. ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_14 і останній сам без примусу запропонував вжити горілки. Під час вживання спиртних напоїв вона попрохала у ОСОБА_14 мобільний телефон і відійшла з ним в сторону. До неї підійшов ОСОБА_14 , став обнімати. В цей час підійшов ОСОБА_6 і між чоловіками почалася бійка, протягом якої вони падали на землю. Під час бійки побачила на землі карточку «Приватбанку», подумала, що це карточка ОСОБА_6 , підняла її і поклала собі в кишеню. Телефон ОСОБА_14 також залишився в неї, так як останній до бійки шарпнув її за руку і зламав свій мобільний телефон. Сама залишила місце бійки. Через деякий час до неї підійшов ОСОБА_6 , а слідом під`їхали працівники міліції і затримали їх. Під час руху в автомобілі міліції почула про зникнення у ОСОБА_14 картки «Приватбанку» і тоді побачила, що підняла картку ОСОБА_14 та злякавшись кинула її на підлогу автомобіля. Коли її заводили до Житомирського MB викинула у сміттєву урну мобільний телефон, так як він був зламаний. На думку захисника такі показання обвинуваченої спростовують доводи про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Захисник стверджує, що слідчі фальсифікували матеріали кримінального провадження, так як 06.07.2014 року з 05.00 години до 05.40 години за участю потерпілого ОСОБА_14 слідчий Фещук проводив огляд місця пригоди в АДРЕСА_4 , а з 05.20 години до 05.45 години слідча Барвінок в Житомирському MB УМВС проводила допит ОСОБА_14 ..
Вказує, що працівники Житомирського MB УМВС допустили незаконне утримування ОСОБА_6 в приміщенні відділу в період з 23.00 години 05.07.2014 року до 17.30 годин 06.07.2014 року і лише о 17.30 годин 06.07.2014 року ОСОБА_6 було надано захисника.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_19 вважає вирок суду не обгрунтованим, постановленим без врахування її показань і доводів та показань свідків з потерпілим, про відсутність змови на вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_14 .. Вказує, що попередні судові засідання суддя ОСОБА_1 провів без її участі. При постановленні вироку суд не врахував, що вона має декілька тяжких захворювань, потребує лікування, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, які потребують її допомоги.
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_20 разом із знайомою ОСОБА_13 12 березня 2014 року близько 22 години перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_5 . ОСОБА_13 тримала у руках мобільний телефон марки «Nokia Lumia 710» побачивши якого у ОСОБА_20 виник злочинний умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном.
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_6 шляхом обману, під приводом необхідності подзвонити знайомому попросив у ОСОБА_13 її телефон обіцяючи повернути його, у той час як наміру повертати телефон не мав. ОСОБА_13 не будучи обізнаною про справжні наміри ОСОБА_6 передала йому свій мобільний телефон марки «Nokia Lumia 710» з сім карткою «Лайф».
Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_6 , утримуючи при собі мобільний телефон залишив місце вчинення злочину, таким чином, шляхом зловживання довірою, заволодів майном ОСОБА_13 , мобільним телефоном «Nokia Lumia 710» 1МЕІ НОМЕР_1 в білому корпусі, вартістю 1600 грн. та сім карткою оператора «Лайф», яка для потерпілої матеріальної шкоди не становить.
05 липня 2014 року у вечірній час ОСОБА_6 перебував разом з ОСОБА_8 поблизу магазину «Люцина» в місті Житомирі, Київське шосе, 30, де вживали спиртні напої разом з ОСОБА_14 , з яким познайомилися цього ж дня. У них виник злочинний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, яке належить ОСОБА_14 ..
Домовившись, десь о 22 год. 30 хв., поблизу будинку № 29 по Київському шосе в місті Житомирі ОСОБА_8 , реалізуючи спільний з ОСОБА_6 злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, почала перевіряти вміст кишень одягу ОСОБА_14 .. ОСОБА_6 знаходився поруч, розуміючи дійсний характер вчинюваних ОСОБА_8 злочинних дій і повинен був за необхідності вчинити дії направлені на подолання опору потерпілого. ОСОБА_14 будучи обуреним діями ОСОБА_8 висловив заперечення, у відповідь на яке, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_8 почав застосовувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме наносити удари металевою палицею, руками та ногами в ділянки голови та тулубу ОСОБА_14 і таким чином здолали волю потерпілого до опору. У цей час ОСОБА_8 , відповідно до попередньої домовленості заволоділа чужим майном, яке належить ОСОБА_14 , а саме з лівої задньої кишені штанів забрала банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_2 , із правої передньої кишені штанів мобільним телефоном марки «Нокіа 2760» 1 НОМЕР_3 вартістю 200 грн. з сім карткою «Київстар» вартістю 25 грн. на рахунку якої були грошові кошти в розмірі 35 грн. для розмов та із задньої правої кишені штанів гроші в сумі 500 грн. купюрами по 100 та 20 грн., всього на суму 760 грн..
Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_6 , з метою отримати від ОСОБА_14 інформацію про пін-код доступу до карткового банківського рахунку, застосував відносно ОСОБА_14 насильство, наніс удари металевою палицею по голові та тулубу.
Далі, утримуючи при собі викрадене майно ОСОБА_8 і ОСОБА_6 зникли з місця злочину, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди та спричинили тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців та саден на обличчі, перелому кісток спинки носа, саден на правій вушній раковині та волосистій частині голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та синців і саден на тулубі, правій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
02 січня 2015 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_6 у свого знайомого ОСОБА_21 помітила в сумці, яка лежала без нагляду на полиці шафи однієї з кімнат квартири, золоті вироби: обручку 585 проби, вагою 2,89 грама та сережки 585 проби, вагою 2,06 грама, а на полиці шафи два мобільні телефони марки «Fly» DS 103D в корпусах білого та чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia Lumia 710», які належали ОСОБА_21 .. Крім того ОСОБА_8 було відомо, що у внутрішній кишені пальто ОСОБА_21 , яке висіло в коридорі квартири, знаходилась його банківська картка ПАТ «Приватбанк» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_22 , код доступу до якої ОСОБА_8 був відомий, так як напередодні ОСОБА_21 у її присутності знімав кошти з даної карти.
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_8 впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу повторно, таємно викрала два мобільні телефони марки «Fly» DS 103D в копусі білого кольору вартістю 250 грн., в корпусі чорного кольору вартістю 259 грн. 65 коп., мобільний телефон марки «Nokia Lumia 710» вартістю 1318 грн. 82 коп., золоті вироби-сережки та обручку, а також банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_21 , всього на загальну суму 5389 грн..
Утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_8 залишила місце скоєння злочину.
Суд визнав винним і засудив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України на два роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України на сім років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч. І ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_23 покарання суд відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, перерахував і частково приєднав із не відбутої частини покарання у виді виправних робіт, один місяць позбавлення волі, призначених йому вироком Апеляційного суду Житомирської області від 02.04.2001 року та за сукупністю вироків призначив йому до відбування кінцеву міру покарання у виді семи років одного місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.
Суд визнав ОСОБА_8 винною та засудив за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України на сім років позбавлення волі із конфіскацією майна.
На підставі ч. І ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд призначив ОСОБА_8 остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , які підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг, міркування прокурора ОСОБА_9 про безпідставність доводів захисника та обвинувачених і відсутність підстав для скасування вироку суду першої інстанції та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах визначених ст. 404 КПК України та переоцінивши встановлені судом докази, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів апеляційні скарги захисника та обвинувачених залишає без задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Суд обґрунтовує рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Зазначені вимоги судом першої інстанції під час розгляду справи виконані.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України, доведеність винності ОСОБА_8 та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується встановленими у судовому засіданні доказами, які належно оцінені судом.
Перевіряючи доводи апелянтів про необхідність скасування вироку суду і направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, апеляційним судом встановлено, що мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції, по епізоду незаконного заволодіння ОСОБА_6 мобільним телефоном ОСОБА_13 послався на показання потерпілої яка ствердила факт перебування у будинку ОСОБА_24 , де вживали спиртні напої. Пояснила суду, що дійсно на прохання ОСОБА_6 дала йому телефон здійснити дзвінок. ОСОБА_6 взявши телефон вийшов з кімнати і не повернувся. Через деякий час брат ОСОБА_6 повідомив, що той пішов з дому. Тоді зрозуміла, що ОСОБА_6 забрав її мобільний телефон. Пізніше телефонувала ОСОБА_6 і він обіцяв їй повернути мобільний телефон, але так і не повернув. Тому, була змушена звернутися із заявою в міліцію. На час судового розгляду телефон їй повернули і вона претензій до обвинуваченого не має.
Показання потерпілої ОСОБА_13 стверджуються дослідженими судом, протоколом прийняття від неї заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.03.2014 року та висновком експерта № 5/205 від 07.05.2014 року, згідно якого ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «Nokia Lumia 710», станом на 02.03.2014 року, становить 1600 грн.. Сам обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив вчинення даного епізоду кримінального правопорушення.
Перевіряючи доводи апелянтів про недоведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і непричетність їх до вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_14 , апеляційний суд встановив, що суд допитав і послався у вироку на його показання.
Потерпілий ОСОБА_14 підтвердив вчинення щодо нього злочину обвинуваченими і пояснив суду, що 05.07.2014 року в магазині «Люцина» він купив пиво і там побачив ОСОБА_8 з іншою дівчиною. Вони підійшли до нього і запропонували випити пиво за магазином. Він погодився і пішов з ними за магазин. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_6 якого ОСОБА_8 відрекомендувала як свого брата. Під час розмови хтось запропонував випити горілки, він погодився і дав гроші ОСОБА_8 на її придбання. Далі всі перейшли на інший бік Київського шосе, де разом вживали горілку. Через деякий час інша пішла від них, а він з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжували вживати спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв біля них проходили військовослужбовці, він їм також пропонував випити, але ті відмовилися. Звернув увагу, що ОСОБА_6 з ОСОБА_8 обнімаються і зрозумів, що вони не брат і сестра. ОСОБА_8 брала в нього мобільний телефон і зателефонувала, повертаючи його. Коли він сп`янів, ОСОБА_8 почала нишпорити по його кишенях і він зробив їй зауваження. Тоді вона сказала: «Гаси його» і ОСОБА_6 почав бити його палицею.
Він впав і не піднімався, а ОСОБА_8 забрала у нього мобільний телефон «Нокія» сірого кольору, гроші та картку і запитувала пін-код. Він сказав їй невірний пін-код. Вона побігла через дорогу до банкомату в магазині «Транзит», а повернувшись сказала, що пін-код невірний. Після чого ОСОБА_6 почав його бити ще сильніше. ОСОБА_8 ще двічі бігала в банкомат, а він за цей час декілька раз втрачав свідомість. Мимо проходили незнайомі молоді люди, які викликали швидку. Прийшов до тями, коли йому надавали медичну допомогу. Стверджує, що в процесі побиття ОСОБА_8 забрала у нього мобільний телефон, картку та гроші в сумі 400-500 грн..
Показання потерпілого стверджуються дослідженими судом протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.07.2014 року, згідно якого ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка завдала йому тілесні ушкодження з викраденням його майна.
Під час пред`явлення фотознімків для впізнання 06.07.2014 року, ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , як дівчину, яка була присутня при нанесенні йому тілесних ушкоджень і заволоділа його майном.
Свої показання потерпілий підтвердив під час проведення слідчого експерименту 06.07.2014 року, де показав і розповів, як йому було завдано тілесні ушкодження.
Суд також у вироку послався на показання свідка ОСОБА_25 який пояснив, що 05.07.2014 року близько 19-20 години проходив поблизу військової частини по Київському шосе і бачив, як ОСОБА_14 і ОСОБА_6 розпивали спиртне. ОСОБА_14 пропонував йому випити з ними, але він відмовився. Конфлікту між ними не було, палиці не бачив.
У вироку суд послався на показання свідка ОСОБА_12 працівника патрульної служби, який показав, що того дня вони патрулювали Київське шосе. Близько 24 години поступив виклик і вони поїхали за вказаною адресою, де з травмами у тяжкому стані виявили потерпілого. Він також був і в стані алкогольного оп`яніння. Потерпілий повідомив про групу осіб, серед яких була жінка і заявив про пропажу телефона, банківської картки і грошей. Приїхала швидка допомога і забрала потерпілого. В подальшому вони затримали групу осіб і це були обвинувачені. При затримані в обвинуваченої була банківська картка, а в міському відділі її при затриманій не виявили. При огляді патрульного автомобіля в салоні знайшли банківську картку. Перебуваючи у відділі міліції обвинувачена попросилася вийти на вулицю покурити де викинула телефон, який в подальшому був виявлений.
Суд правильно послався на протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2014 року, згідно якого ОСОБА_14 заявив про вчинення відносно нього 05.07.2014 року близько 22 години 30 хвилин, по Київському шосе в місті Житомирі відкритого викрадення його майна із застосуванням насильства, на загальну суму 1260 грн..
Суд дослідив і у вироку послався на протокол огляду місця події від 06.07.2014 року, згідно якого, в кімнаті прийому громадян Житомирського відділу міліції було оглянуто мобільний телефон марки «Нокія 2760» під час якого свідок ОСОБА_12 повідомив, що вказаний телефон біля відділу викинула ОСОБА_8 .. Потерпілий ОСОБА_14 впізнав даний телефон як такий, що належить йому і був викрадений в нього 05.07.2014 року близько 22.30 години на вулиці Київське шосе невідомими особами.
Вартість викраденого мобільного телефону, марки «Нокія 2760», станом на 05.07.2014 року, складає 200 грн., що засвідчено довідкою виданою ПП ОСОБА_26 .
Згідно дослідженого судом висновку експерта № 1551 від 29.07.14 року, при судово-медичному обстеженні та згідно даних рентгенологічного дослідження, у гр. ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців та саден на обличчі, перелому кісток спинки носа, саден на правій вушній раковині та волосистій частині голови, синців та саден на тулубі та правій верхній кінцівці, у термін та за обставин, вказаних обстеженим. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців та саден на обличчі, перелому кісток спинки носа, саден на правій вушній раковині та волосистій частині голови могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на тулубі, правій верхній кінцівці відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, їх утворення при одномоментному падінні з положення стоячи на площину, малоймовірно.
З перевірених доказів, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дана правильна оцінка діям обвинувачених і їх заяві, про відсутність умислу на пограбування потерпілого ОСОБА_14 , яка спростована повністю. Суд критично віднісся до версії обвинувачених про те, що бійка між ОСОБА_14 та ОСОБА_27 відбувалася на грунті ревнощів, розцінив її як намаганням уникнути відповідальності за скоєне. Потерпілий вказав на обвинувачених, як осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення. Майно потерпілого, було виявлене і вилучене в ОСОБА_8 , яка після затримання працівниками міліції і доставки у міліцейський відділ намагалася позбутися викрадених речей, викинувши банківську карту в автомобілі, а мобільний телефон до урни біля міліції, до якої вийшла отримавши дозвіл у працівників міліції покурити. Злагодженість дій та наявність умислу і мети на вчинення злочину обвинуваченими свідчить також той факт, що вони при знайомстві з потерпілим відрекомендувалися братом та сестрою, що самі не заперечили в судовому засіданні.
Перевіряючи доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про безпідставне обвинувачення у викрадені майна ОСОБА_21 апеляційним судом встановлено, що її доводи безпідставні і спростовані встановленими доказами.
Суд дослідив і у вироку послався на звіт «Приватбанку», про фінансові операції по рахунку ФОП ОСОБА_31 з 01.01 пo 06.01.2015 року, на протокол огляду місця події від 13.01.2015 року, згідно якого оглянуто фотознімок наданий КП «Приватбанк» в кількості 10 штук, формата А4 із зображенням жінки.
Покази потерпілого ОСОБА_21 про обставини його зустрічі з ОСОБА_8 підтвердили в суді свідки ОСОБА_32 і ОСОБА_33 .. Свідок ОСОБА_32 впізнав за фотознімком 06.01.2015 року ОСОБА_8 , як ОСОБА_34 з якою 01.01.2015 року познайомився і пішов ОСОБА_21 ..
Зазначеними доказами спростовуються доводи ОСОБА_8 про непричетність до викрадення у ОСОБА_21 ..
Таким чином, твердження засудженого ОСОБА_6 про безпідставне засудження за ч. 2 ст. 187 КК України, твердження засудженої ОСОБА_8 про незаконне засудження за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 187 КК України та твердження захисника ОСОБА_7 про необхідність скасування вироку суду внаслідок суттєвих порушень допущених судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними.
За наведених обставин, колегія суддів не встановила суттєвих порушень, які можуть бути однією з підстав визначених статтею 415 КПК України, для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що доводи захисника про порушення прав потерпілих не відповідають дійсності, оскільки підготовче судове засідання відкладалося, а потерпілі ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримали свої заяви про вчинені відносно них злочини і не заявляли про будь які порушення їх прав і інтересів.
Перевіряючи доводи захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 , при перенесенні розгляду кримінального провадження на інший день та вирішення при цьому питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, колегія суддів вважає, що неявка захисника в судове засідання була причиною перенесення розглядом кримінального провадження і так як строк тримання під вартою закінчувався, суд у провадженні якого знаходилася справа мав вирішити питання щодо запобіжного заходу.
На думку колегії суддів, не може бути підставою для скасування вироку суду помилка допущена слідчими, які 06.07.2014 року проводили слідчі дії з участю потерпілого ОСОБА_14 , де слідчий Фещук з 05.00 години до 05.40 години проводив огляд місця події в місті Житомирі по вулиці Київське шоссе, 39, а слідча Барвінок з 05.20 години до 05.45 години в Житомирському MB УМВС проводила допит ОСОБА_14 .. Незначне відхилення у часі, може бути наслідком проведення слідчих дій у нічний час, оскільки сам факт проведення слідчих і та інформація, яка зафіксована, встановлена судом достовірно і не спростовується.
Колегія суддів перевіряючи доводи захисника про нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_14 кулаками рук, а не металевою палицею, яка слідством не була виявлена, вважає їх спростованими судовим слідством, оскільки пояснення свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що не бачили стороннього предмету у руках ОСОБА_6 , не спростовують заяви потерпілого про механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень. Сам ОСОБА_6 був затриманий в іншому місці через певний проміжок часу і міг без перешкоди позбутися речового доказу.
Тому, на підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 18 березня 2016 року по 26 серпня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбутого покарання строку попереднього ув`язнення з 18 березня 2016 року по 26 серпня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді апеляційного суду
Житомирської області: