Ухвала
іменем україни
13 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003466 від 11.09.2014 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Сухумі громадянина Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

за ст. 186 ч. 1 КК України,

за спільною касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

у своїй касаційній скарзі засуджений та його захисник просять вирок суду апеляційної інстанції скасувати, у зв`язку із невідповідністю призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок суворості. Вважають необґрунтованим рішення апеляційного суду про те, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без його ізоляції від суспільства та таким, що прийняте без урахування усіх обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та на нього покладено відповідні обов`язки.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 залишено до набрання вироком законної сили.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 11 вересня 2014 року о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи на площі Соборній, 3 у місті Львів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, пошкодивши ліве переднє колесо автомобіля марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заволодів сумкою ОСОБА_8 , в якій знаходились кошти в сумі 45 000 гривень, після чого, будучи викритим потерпілим, продовжив втікати, утримуючи викрадене майно.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 20 травня 2016 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено за ст. 186 ч. 1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Взято ОСОБА_5 під варту у залі суду та вказано рахувати строк покарання з 20 травня 2016 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість вироку апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ст. 186 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не спростовують висновки апеляційного суду щодо призначеного ОСОБА_5 покарання.

При призначені ОСОБА_5 покарання апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, та конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, апеляційний суд врахував, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а обставин, що обтяжують покарання, встановлено не було. Врахував апеляційний суд і обставину того, що ОСОБА_5 порушив умови домашнього арешту, який йому було обрано як запобіжний захід до набрання вироком законної сили, та у зв`язку із чим ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року його було оголошено у розшук.
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, погодившись із доводами апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 в цій частині, та навів у вироку переконливі мотиви цього, зазначивши, що виправлення засудженого без ізоляції від суспільства неможливе, а покарання у виді позбавлення волі, яке йому необхідно відбувати реально буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, апеляційний суд призначив ОСОБА_5 покарання за ст. 186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції зазначеної частини цієї статті. З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.

Отже, покарання засудженому ОСОБА_5 призначено апеляційним судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 ч.ч. 1, 2 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги та скасування вироку апеляційного суду з підстав, зазначених у касаційній скарзі, не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Апеляційного суду Львівської області від 20 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3