Справа №484/1661/16-к 30.08.2016
Провадження: № 11-кп/784/686/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 121 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000740 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 червня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вузлова Тульської області Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_7 в строк відбування покарання зараховано строк тримання під вартою з 11.03.2016 року по 02.06.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене судом покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скару.
Апелянт зазначає, що при призначені покарання суд дійшов неправильного висновку про те, що за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо. При цьому апелянт вказує, що в судовому засіданні за її клопотанням до матеріалів провадження приєднана позитивна характеристика на ОСОБА_7 .
Крім того вказує, що судом не прийнято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, розкаявся, співпрацював із слідством.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2016 року близько 16.00 години ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де разом вживали алкогольні напої.
Близько 16.30 години між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході якого ОСОБА_7 з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс потерпілому ОСОБА_9 удар долонею в обличчя та ногою в область голови.
Вранці 11.03.2016 року о 06.00 годині в будинку АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_9 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 90 від 11.04.2016 року причиною смерті ОСОБА_9 є травматична субдуральна гематома, а на тілі ОСОБА_9 виявлено: очагові субарахноїдальні крововиливи, крововиливи в шкірно-м`язові клапті голови, забійна рана та крововилив слизової верхньої губи, синець лоба та синець обличчя.
Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настаннім смерті.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, - спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на зібраних у справах доказах, які судом перевірені і апелянтом не оспорюються.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, згідно яких суд врахував як характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який є тяжким, так і дані, що характеризують особу, в тому числі посередню характеристику, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, на що наголошується в апеляційній скарзі.

А тому покарання обвинуваченому призначено в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України і є справедливим та достатнім для його виправлення. Призначення саме такої міри покарання у мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у вироку належно мотивовано, тому не можна погодитись з доводами скарги про те, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції цих вимог закону не порушив і призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з додержанням вимог Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як вбачається із матеріалів справи, достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не має постійного місця роботи та іншого виду заробітку, сім`ї, тобто стійких соціальних зв`язків, зловживає спиртними напоями, більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, немає. Інших обставин, що суттєво пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, апелянт не навів.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зарахувати в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 11.03.2016 року по 30.08.2016 року (включно) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: