Справа № 127/4091/15-к
Провадження №11-кп/772/1141/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 1 липня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гнівань, Тиврівського району, Вінницької області, українець, громадянин України, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України з призначенням покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 рік,
в с т а н о в и в:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні того, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08 вересня 2014 року близько 9 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №351 від 04 вересня 2014 року «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання» про вибуття до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, який було віддано уповноваженою особою, в межах повноважень, із дотриманням належної форми і порядку віддання, ґрунтувався на законі, й за змістом не суперечать чинному законодавству, та згідно якого ОСОБА_7 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції. Внаслідок своїх дій ОСОБА_7 підірвав боєготовність та боєздатність вищевказаної військової частини.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вироку суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити.
Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що в судовому засіданні недослідженими залишились повноваження військового комісара Вінницького облвійськомісаріату на відання наказів обвинуваченому та питання щодо відсутності в наказі чітких вказівок на місце і порядок вибуття, а також питання щодо рекомендаційного характеру припису з нечітким формулюванням та допуском подвійного тлумачення. Крім того, судом, на переконання обвинуваченого, взяті до уваги лише докази сторони обвинувачення, більшість з яких є недопустимими, а докази сторони захисту необґрунтовано відкинуті або їм взагалі не дано оцінки.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, наполягаючи на залишенні вироку суду першої інстанції без зміни, оскільки, на його переконання, він є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, наданих прокурором, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, обґрунтований, базується на всебічно, повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні доказах, належним чином проаналізованих та яким дана у вироку відповідна оцінка.
Так, у ході судового розгляду кримінального провадження достеменно доведена вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, про що свідчать, зокрема, наступні докази.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що вранці 08.09.2014 у фойє ІНФОРМАЦІЯ_4 він особисто кільком військовослужбовцям, у тому числі ОСОБА_7 , довів наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 351 від 04.09.2014, який військовослужбовці відмовились виконувати.
Про доведення ОСОБА_7 і іншим військовослужбовцям вказаного наказу військовим комісаром ОСОБА_9 підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які також наголосили, що згідно статуту Збройних Сил України накази можуть віддаватись як усно, так і письмово і їх виконання для військовослужбовців є обов`язковим.
Наведені показання свідків об`єктивно узгоджуються між собою та з дослідженими судом письмовими доказами, серед яких витяг з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_13 №145 від 08.09.2014, згідно якого осіб, у тому числі солдата ОСОБА_7 , які перебували у відрядженні за місцем їх призову, вважати такими, що вибули до військової частини, припис вказаного військового комісара, згідно якого солдату ОСОБА_7 запропоновано 08.09.2014 вибути до військової частини № НОМЕР_2 для проходження військової служби та встановлено строк прибуття 10.09.2014.
Письмові докази, на які посилається суд у вироку, були досліджені в оригіналах, а їх фотокопії залучені до матеріалів кримінального провадження, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що названі докази є недопустимими, безпідставні.
Зважаючи на сукупність доказів, які повністю доводять вину ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вірно відкинув показання свідка ОСОБА_14 , який заперечив факт доведення йому, ОСОБА_7 та ще трьом військовослужбовцям змісту наказу військового комісара № НОМЕР_3 , вручення припису про вибуття до військової частини № НОМЕР_2 , вважаючи їх нещирими, спрямованими на введення суду в оману з метою сприяння обвинуваченому уникнути відповідальності.
Таким чином, дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 402 КК України судом кваліфіковані правильно, а призначене обвинуваченому покарання у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Керуючись ст. ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 1 липня 2016 року щодо нього - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: