печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2016 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме кошти в сумі 20000 доларів США, що були вилучені 4 липня 2016 року в приміщенні службового кабінету № 620 Генеральної прокуратури України за адресою м. Київ, вул. Гусовського,6 та належать ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що вилучені 4 липня 2016 року, в ході огляду місця події в службовому кабінеті № 620 за адресою м. Київ, вул. Гусовського, 6 грошові кошти в сумі 20000 доларів США, є майном, щодо якого є достатні підстави вважати , що воно призначалося/використовувалося/ для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Вислухавши доводи прокурора, якими він обгрунтовує клопотання, представника ОСОБА_4 , який навів свої доводи всупереч клопотанню слідчого, та просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання, дослідивши надані копії документів, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним з заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України випливає, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна може також передбачити заборону для особи, на майно, якої накладено арешт, іншої особи, у володінні , якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З огляду на положення ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу-запобігання можливості протиправного впливу/зникнення ,відчуження/ на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України, передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання про накладення арешту на майно (п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові № 9 від 1.11.1996 р., «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», виходячи з принципу верховенства права та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань, шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст. 22 Конституції, закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними.

Частина 3 с. 170 КПК України, передбачає що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Окрім того, ст. ст. 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення ,або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У судовому засіданні, слідчим суддею встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України та Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, оскільки не містить правових підстав для арешту майна. Більш того не встановлено і саме джерело походження вилучених грошей.

Крім того, слідчим не доведено правову підставу для арешту майна, не надано достатньо доказів, які вказують, що майно є предметом доказування, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, а також у відповідності ч.1 ст. 173 КПК України, не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Проаналізувавши вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 170- 175, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали буде проголошено 01.08.2016 року о 17.15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1