Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/93/16-к
Провадження № 1-кп/280/72/16
ВИРОК
Іменем України
30 березня 2016 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Коростишів, Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кленове, Володарського району, Київської області, громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, депутатом та інвалідом не являється, утриманців не має, судимий: 26.12.2001 року Коростишівським районним судом,Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 2 роки; 09.10.2002 року Коростишівським районним судом, Житомирської області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч.1 ст.162,ч.1 ст.296 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000021 від 11.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , близько 01-00 години, 11 січня 2016 року,в с.Торчин, Коростишівського району, Житомирської області, перебуваючи в стані алкогольного сп,яніння, всупереч волі,дозволу та відома власника будинку і відсутності визначених законом підстав,увідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій,діючи умисно,через незакриті двері проник до будинку односельчанки ОСОБА_7 ,що знаходиться в АДРЕСА_3 , тим самим порушив право потерпілої на недоторканість її житла,гарантоване статтею 30 Конституції України,статтею 12 «Загальної декларації прав людини», статтею 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод».

У подальшому, ОСОБА_5 ,перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку,зайшов до кімнати,в якій на дивані спала власниця будинку ОСОБА_7 .. Знаходячись у даній кімнаті, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві,з хуліганських мотивів, заліз на диван,на якому лежала ОСОБА_7 ..Після чого, застосовуючи фізичну силу,своїми руками почав здавлювати,заламувати за спину руки потерпілої,а ногами здавив її грудну клітку,завдавши цим самим ОСОБА_7 значного фізичного болю та порушив спокій,відпочинок потерпілої у нічний час.

Продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювалися єдиним умислом,направленим на вчинення грубого порушення громадського порядку, ОСОБА_5 ,демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм суспільної моралі,безпричинно,діючи з особливою зухвалістю,в той же день,час та місці,за вказаних обставин,після того,як ОСОБА_7 вирвалась від нього та направилась до виходу з будинку,наздогнав її,та рукою зажатою в кулак наніс їй декілька ударів в обличчя. Внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_5 ,потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців,крововиливів на обличчі,синців та саден на обох верхніх кінцівках,лівій молочній залозі та спині,які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров,я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутих обвинуваченнях за ч.1 ст.162,ч.1 ст.296 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміновані діяння,11 січня 2016 року,вживав спиртні напої, прийшов до потерпілої за місцем її проживання: АДРЕСА_3 , близько 01-00 години ночі, з метою придбання у останньої горілки,оскільки знаходився у стані сильного алкогольного сп,яніння,не пам,ятає чи спричиняв потерпілій тілесні ушкодження,пам,ятає,що хватав її за руки, припускає, що від його дій у потерпілої могли утворитися вказані у обвинувальному акті тілесні ушкодження. Пред,явлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 гривень визнав.

До суду потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, за участю представника ОСОБА_6 , заявлений цивільний позов підтримала, просила задовольнити

Представник потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 гривень, покарання просила призначити обвинуваченому на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 , прокурор, представник потерпілої не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз,яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв,язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані:

-за ст.162 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до житла;

-за ст.296 ч.1 КК України,як умисні дії, які виразилились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ст.162 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості,за ст.296 ч.1 КК України-злочином середньої тяжкості, ОСОБА_5 раніше судимий, не працює, утриманців не має, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом,якшує покарання.

Рецидив злочинів,вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп,яніння є обставинами,які обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті кримінального закону, остаточно призначити покарання-за правилами ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Відповідно до ст. 23 ЦК України потерпіла ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням її прав. В даному випадку моральна шкода складається з фізичних та душевних страждань, які вона зазнала внаслідок завдання їй спричинених тілесних ушкоджень.

Оцінюючи грошовий розмір моральної шкоди, суд враховує, характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, а також вимоги розумності та справедливості,вважає, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди в сумі 10000 гривень підлягає відшкодуванню в повному обсязі, відповідно до ст. 1167 ЦК України.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 ч.1 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.1 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України,за сукупністю злочинів,шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3(три) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від покарання, призначеного за даним вироком з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000(десять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1