Справа № 373/601/16-к
В И Р О К
Іменем України
21 квітня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000115 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою,одруженого, розвідника гранатометника 10 самохідно-артилерійської батареї 4 самохідно-артилерійського дивізіону солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
29.04.2015 солдат ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію».

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №39 від 10.06.2015 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з вимогами п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VІІІ, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.

Так, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

30.07.2015 солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, самовільно без дозволу відповідних командирів та начальників залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Час в зазначений період проводив на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував.

29.03.2016 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини Дарницького гарнізону, із зізнанням та щиро розкаявся у вчиненому.

Свій вчинок солдат ОСОБА_4 пояснив тим, що у нього на утриманні перебуває троє дітей та дитина інвалід. Окрім того дружина інвалід, яка фактично в зв`язку із важким станом здоров`я потребувала допомоги, та окрім того сім`я перебувала у важкому матеріальному становищі. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину в зв`язку із збігом важких матеріальних обставин.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Вчиненим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням - злочином, передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та пояснив суду, що йому зателефонувала дружина, яка хворіла на цукровий діабет та є інвалідом ІІ групи, та попросила приїхати, в зв`язку із тим, що незадовільний стан здоров`я не дає їй можливості доглядати дітей. ОСОБА_4 звернувся до командування з цим питанням, та отримав відмову. Додатково пояснив, що якщо б не вказані сімейні обставини він би не вчинив даного правопорушення. Свою провину у вчиненому визнає та просить суд суворо його не карати.

Прокурором долучено до матеріалів кримінального провадження протокол затримання особи від 29.03.2016 року щодо затримання ОСОБА_4 та ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.2016 року згідно якої до ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, згідно інформації УІАО МВС в м. Києві від 18.09.15 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується позитивно, згідно довідки від 25.03.2016 року ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 . разом із чоловіком ОСОБА_4 , та дітьми ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується обліково - послужною карткою до військового квитка НОМЕР_2 , згідно корінця медичного висновку №57 від 24.09.2014 року ОСОБА_7 є дитиною інвалідом, згідно посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками багатодітної сім`ї, згідно акту огляду МСЕК серії №КА 1 №035999 ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , має позитивну характеристику з місця служби, беручи до уваги щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в наслідок збігу тяжких сімейних обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність на утриманні у обвинуваченого трьох дітей, одна з яких є дитиною інвалідом, дружини інваліда ІІ групи, суд приходить до висновку про можливість призначити покарання, застосувавши ст.ст.60, 69 КК України, покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді штрафу.
Суд вважає, що таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1