Ухвала
іменем україни

06 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за касаційними скаргами засудженого та заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2015 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить їх змінити та пом`якшити призначене йому покарання на підставі ст. 69 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суди першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання не взяли до уваги усіх пом`якшуючих обставин, при цьому суд апеляційної інстанції належним чином не мотивував свого рішення щодо неможливості призначення йому більш м`якого покарання, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судові рішення ст.ст. 370, 420 КПК України.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив вирок, який не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки в ньому не наведено належних мотивів щодо необґрунтованості апеляційної скарги засудженого.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 01 листопада 2014 року близько 01.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в м. Кіровограді, разом із ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_9 (відносно яких судом ухвалено вирок), які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоровя потерпілого, в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя, вчинив напад на ОСОБА_10 та заволодів його майном на загальну суму 4 616,2 грн.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану скаргу та частково скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, зокрема, те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тобто суд дотримався вимог статей 65 67 КК України.
Призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.
Також колегія суддів уважає безпідставними доводи прокурора в касаційній скарзі, оскільки вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 ухвалений з дотриманням вимог ст.ст. 370, 374, 420 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказували засуджений та прокурор, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого та прокурора залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2015 року та вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3