Справа № 481/9/16-к
Провадж.№ 1-кп/481/1/2016
В И Р О К
іменем України

04.03.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000876, які надійшли від прокурора прокуратури Новобузького району Миколаївської області ОСОБА_3 з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кринички, Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 21.08.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт( покарання відбуте повністю) ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, за наступних обставин:

26.11.2015 року близько 23 год 45 хв. обвинувачений ОСОБА_4 на території домоволодіння, яке розташоване по сусідству, помітив вантажний автомобіль ГАЗ-53 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 . Достовірно знаючи, що в кабіні даного автомобіля можуть знаходитись грошові кошти, у обвинуваченого виник умисел на їх викрадення. З метою вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, таємно проник до кабіни вищезазначеного автомобіля, звідки, з бардачка на панелі приладів, викрав барсетку, що належить потерпілому ОСОБА_5 , та в якій знаходились грошові кошти в сумі 9500,00 грн. В подальшому викрадении коштами обвинувачений ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Даним злочином ОСОБА_5 було завдано матеріальних збитків на суму 9500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Свою вину у вчинені злочину обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю. В судовому засіданні обвинувачений погодився із всім, що викладено у обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому. Пояснити, мету вчинення крадіжки обвинувачений не зміг, оскільки він взагалі погано пам`ятає, як вчиняв крадіжку, так як в той час був в стані алкогольного сп`яніння. Зранку приблизно 27.11.2015 року, коли він ще спав, до нього прийшов потерпілий по справі і почав вимагати повернення викраденого, однак обвинувачений ОСОБА_4 заперечував вчинення крадіжки. Але пізніше, коли він повністю прокинувся та почав перестиляти кровать то виявив у ній барсетку потерпілого. Зрозумівши, що він вчинив злочин вирішив відразу повернути викрадене потерпілому, що і зробив.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив викладене у обвинувальному акті, пояснив, що приблизно 26.11.2015 року в нічний час, коли він уже відпочивав, почув у дворі якийсь шум та гавкіт собаки. Пізніше коли він подивився у вікно, то побачив в кабіні свого автомобіля світло ліхтарика. Потім він побачив світло ліхтарика біля подвір`я обвинуваченого, який проживає по сусідству.. Коли потерпілий виявив зникнення із кабіни свого автомобіля баретки з документами та грошовими коштами, то зрозумів, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 . Зранку потерпілий ОСОБА_5 пішов до обвинуваченого ОСОБА_4 та запропонував йому добровільно повернути викрадене майно і в такому разі він не буде повідомляти в поліцію про злочин. Однак ОСОБА_4 заперечував вчинення крадіжки, а тому потерпілий був змушений звернутися із заявою про вчинення злочину до райвідділу поліції. Але, вже після реєстрації кримінального провадження обвинувачений особисто повернув йому викрадену барсетку із всіма документами та всією сумою грошей, яка становила 9500,00 грн. На даний час потерпілий ОСОБА_5 жодних претензій до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, допитом потерпілого, дослідженням письмових матеріалів наданих сторонами кримінального провадження. Прокурор, обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України достовірно встановлена та повністю доведена наданими в судовому засіданні показами обвинуваченого ОСОБА_4 який визнав вину, показами потерпілого та іншими дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2015 року, з якого видно, що обвинувачений добровільно, послідовно вказує на обставини вчинення ним злочину (а.с.25-29).

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження,

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є повторність злочину, та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, правдиві та послідовні покази. Суд також враховує, що обвинуваченим було усунені наслідки його протиправних незаконних дій та позицію потерпілого ОСОБА_5 який претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Суд бере до уваги характеризуючі матеріали обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.30-37), з яких вбачається, що останній не військовозобов`язаний, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, за місцем проживання характеризується негативно. Також суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий 21.08.2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, злочин за даним вироком вчинив 26.11.2015 року, тобто через незначний проміжок часу після ухвалення попереднього вироку, в період відбування покарання.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді арешту, яке є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який, щиро покаявся, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні висновки, тому суд приходить до переконання за можливе призначити йому покарання у мінімальному розмірі, яке передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Разом із тим, суд не вбачає можливості застосування ст..71 КК України, оскільки хоча обвинувачений і вчинив новий злочин в період відбування покарання за попереднім вироком, однак на день ухвалення даного вироку покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин він відбув повністю і з 02.02.2016 року знятий із обліку в Новобузькому районному відділі кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Миколаївській області ( а.с.43).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 а ні на стадії досудового розслідування, а ні під час розгляду справи в суді - не обирався.

Під час вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі, відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання ( а.с.29) залишити потерпілому ОСОБА_5 як власнику.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного виконання вироку коли засудженого буде взято під варту.

Речові докази по справі залишити потерпілому ОСОБА_5 як власнику.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: