Справа № 444/2638/15-к
Провадження № 1-кп/444/15/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

представника служби у справах дітей Жовківської РДА ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника кримінальної поліції у справах неповнолітніх Жовківського відділення поліції Кам`янко-Бузького відділу поліції, ювенальної превенції ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Жовква обвинувальні акти внесені в ЄРДР за № 0001000 від 01.08.2015 року, № 0001617 від 17.11.2015 року у кримінальному провадженні відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, українець, громадянин України,

за ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, судимий 25.12.2014 року Жовківський районним судом Львівської області за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік,

за ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 01.08.2015 року близько 18 години 00 хвилин маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою в групі умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, з території незавершеного будівництва Жовківської ЗОШ №2, що перебуває на балансі Жовківської міської ради та знаходиться у м. Жовква по вулиці Львівській, Львівської області, вчинили крадіжку металевої балки, вартістю 299, 87 гривень, чим спричинили потерпілій стороні, Жовківській міській раді матеріальної шкоди на загальну суму 299, 87 гривень та викраденим майном розпорядились на власний розсуд

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються в тому, що скоїли таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому не визнав та суду пояснив, що на початку серпня 2015 року проходив повз школу № 2 в м. Жовква та зауважив, що до неї стоїть спертий якись швелер. Оскільки там неподалік стояла невідома йому особа, то він запитався чи можна його взяти або купити, так він мав намір використати швелер по господарстві. Вказана особа сказала давай 20 грн. та забирай швелер, що він і зробив. Оскільки швелер був важкий, позвонив своєму занайомому ОСОБА_8 та попросив його донести даний швелер, вказавши, що купив його та думає використати десь в себе по господарстві. Коли останній підійшов до школи вони взяли швелер та тоді він вирішив, щоб заробити пару гривень, краще його продати на будову одному чоловікові, що і зробили. Коли верталися вже додому, а дорога проходила коло школи, то побачили там працівників міліції, які їх затримали та вказали їм, що вони вкрали швелер.

ОСОБА_8 від дачі показів в судовому засіданні відмовився.

В якості доказів, якими підтверджується винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного правопорушення, орган досудового розслідування зазначає наступне.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що 01.08.2015 року перебував неподалік школи № 2 на спортплощаці та бачив, що двоє хлопців зайшли в приміщення школи та через деякий час вийшли з нього та несли якийсь металевий предмет. Даних хлопців він візуально знає як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

В ході судового розгляду обвинувального акту судом безпосередньо досліджено, подані серед іншого, такі документи.

Протокол огляду місця події від 02.08.2015 року, відповідно до якого: місцем події являється земельна ділянка коло загальноосвітньої школи № 2 в м. Жовква, однак в протоколі не зазначено звідки саме було викрадено згаданий швелер.

Протокол огляду місця події від 02.08.2018 року, відповідно до якого місцем події є земельна ділянка м. Жовква коло господарства по АДРЕСА_3 на території якого знаходиться швелер довжиною 2 м., вагою 45 кг.

Висновок експерта № 9/453 від 24.09.2015 року, відповідно до якого представлений на огляд предмет є швелером стальним гарячокатаним марки 16П, довжиною 2 м. та вартість його становить 430 грн. 20 коп.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_16 які своєї винуватості у вчиненні правопорушень не визнали, показання потерпілого, свідків, перевіривши зібрані органом досудового розслідування докази, а також докази здобуті в ході судового розгляду справи, надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України слід визнати невинуватими та по суду виправдати.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Частиною 1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 370, 373 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, обґрунтованим - на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України, вмотивованим - в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 р. (із змінами) «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» при постановленні вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування та в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені своєї вини у вчиненні інкримінованих їм правопорушенні не визнали.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Протоколи огляду місця події зазначені датою 02.08.2015 року, однак як встановлено в ході допиту свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інших, дані протоколи було складено 01.08.2015 року. Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , показали, що огляди місця події, проводились у вечірній час близько 18.00 год., що суперечить часу зазначеному у протоколах огляду місця події від 02.08.2015 року, а свідок ОСОБА_22 , який згідно протоколу був запрошений понятим при проведені слідчої дії, повідомив, що взагалі не приймав участь у проведенні слідчих дій, та заперечив свій підпис у протоколі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_23 пояснив, що будівельна організація, де він є керівником проводила роботи по середній загальноосвітній школі № 2 в м. Жовква та ними використовувалися різні види швелерів, балок, тощо, стандартна довжина яких становила 6 та 12 м, які увійшли в будову без залишків, що відображено в акі і передачі незавершеного будівництва. Під час осгляду місця події додаткова вказав, що швелера марки 16 П при будівництві згаданого об"єкту, згідно технічної документації, взагалі не використовувалися.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді міського голови м. Жовква. На початку серпня 2015 року йомку зателефонували працівники міліції та повідомили, що з території середньої школи № 2 викрадено швелер і йому необхідно написати заяву. Також він вказав, що згідно документації приміщення СШ № 2 передавалося на баланс міста без будь-яких будівельних маетріалів.

Як вбачається з акту виконаних підрядних робіт від листопада 2008 року, коли саме на баланс Жовківської міської ради було передано приміщення СШ № 2, то на баланс передавалися недобудовані приміщення, жодних будівельних та монтажних елементів не передавалося. Окрім того з даного акту вбачається, що швелера марки 16 П взагалі не використовували при будівництві школи.

З технічної доументації представленої представником будівельної організації ОСОБА_23 також вбачається, що при будівництваі школи № 2 використовувся швелер 24 П, а не 16 П.

Також, окремо суд звертає увагу й на те, що ОСОБА_8 , оскільки він неповнолітній, необхідно було забезпечити при його допитах, фактичному затриманні право на участь його представника, однак він фактично був доставлений в райвідділ міліції, де його допитували без представника, захисника, тощо.

Право на захист буде в принципі непоправно порушено, якщо визнавальні показання, отримані від особи під час допиту правоохоронними органами без забезпечення її доступу до захисника, використовуватимуться з метою її засудження. Судом, встановлено, а стороною обвинувачення не доведено та необґрунтовано можливість конкретно у цій ситуації, незабезпечення представника неповнолітнього з моменту фактичного затримання ОСОБА_8
Спираючись на показання допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідків, суд приходить до висновку, що такими показами, обвинуваченням не здобуто та не подано суду доказів того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили крадіжку.

Щодо пояснень свідків то такі не дають жодних доказів їх вини і не можути бути прийняті як доказ.

При цьому відповідно до вимог ч. 4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З огляду на це та зважаючи на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду є джерелом права, суд приймає до уваги положення констатовані при розгляді справи «Яременко проти України» за змістом яких право обвинуваченого не свідчити проти себе та не давати показань є загальновизнаними міжнародними стандартами та складовими права на справедливий суд. Зокрема право не свідчити проти себе передбачає, що сторона обвинувачення у кримінальній справі повинна доводити вину обвинуваченого без використання доказів отриманих шляхом застосування методів примусу або пригнічення волі обвинуваченого.

Судом не встанововлено, чи мав сам факт крадіжки місце, оскільки стороною обвинувачення не доведено звідки саме нібито викрадено швелер марки 16П та кому він належить на праві власності.

Частиною 1 ст. 373 КПК України визначено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Крім того ч. 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, конституційними принципами закладеними у ст. 62 Конституції України та загальних засадах кримінального провадження визначених ст. 7 КПК України гарантовано, що кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути піддана кримінальному покаранню поки не буде визнана винною в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєні конкретного злочину повністю доведена належними, допустими доказами, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні із застосуванням принципу змагальності сторін у поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» визнано неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Частина 5 ст. 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Європейського Суду з прав людини від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Крім того, у п. 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98, 13 січня 2005 року значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Meссeгу и Хабардо против Іспанії» (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain) від 6.12.1998 р. (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Суд оцінив докази на які посилаються органи досудового слідства, які вичерпно поповненні в судовому слідстві і враховуючи, що збирання доказів по справі стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ст. 185 ч. 2 КК України вичерпані, всі докази, які маються по справі є перевіренні, суд прийшов до висновку про недоведеність вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в якому обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Клопотань про доповнення судового слідства, сторони кримінального провадження, зокрема прокурор чи потерпілий не заявляють. До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло. В судових дебатах прокурор просив визнати винним ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України. Сторона захисту, а також представник служби у справах дітей просили виправдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

А тому, враховуючи позиції сторін, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, суд вважає, що у даній справі немає підстав для винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають виправданню за недоведеністю в діяннях обвинувачених складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в якому він обвинувачується .

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертиз не підлягають стягненню з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Речові докази, а саме, швелер марки 16П, що передано на відповідальне зберігання міському голові м. Жовква, слід повернути добросовісному набувачу ОСОБА_20 .

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів - віднести за рахунок держави.

Речові докази, а саме : а саме, швелер марки 16П, що передано на відповідальне зберігання міському голові м. Жовква, слід повернути добросовісному набувачу ОСОБА_20 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішеня не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження , який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1