Справа № 191/3820/16-к
Провадження № 1-кп/191/242/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
3 червня 2016 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу буд. № 116 та № 119 по вул. Павла Тичина (Дзержинського) в м. Синельникове Дніпропетровської області, побачивши прямуючу в попутньому йому напрямку ОСОБА_5 , яка тримала в руці та розмовляла по мобільному телефону, маючи раптово виниклий умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що телефон представляє матеріальну цінність, визначив його як об`єкт свого злочинного посягання. ОСОБА_4 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом ривку, відкрито, умисно, викрав з руки в ОСОБА_5 мобільний телефон «Qumo Quest 503» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та з викраденими майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись на власний розсуд. Вартість викраденого мобільного телефону згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6/12.1/1617 складає 1 543 гривні 65 коп. з вставленим в нього сім-картками операторів мобільного зв`язку «МТС Україна» та «КиївСтар», які не становлять матеріальної цінності, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 543 гривні 65 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнив, що вчинив даний злочин, перебуваючи у стані сп`яніння. Мобільний телефон вирвав з руки потерпілої мовчки та втік, фізичної сили до неї не застосовував. Продав його на наступний день знайомому. Мобільний телефон не пошкоджений, потерпілій повернуто.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, але засуджувався за вчинення аналогічного злочину, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації та проживання характеризуються посередньо, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставиною, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а саме, потерпілій повністю відшкодовано матеріальну шкоду шляхом повернення майна, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 75, ст. 76 п. п. 2, 3, 4 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ, що знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 (а. с. 23), залишити в її володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1