В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2016 Справа №607/5558/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №0003106 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнівчик Теребовлянського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.07.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді трьох років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням одного року іспитового строку;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в :
невідома особа переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, попередньо домовилась із ОСОБА_5 про незаконне заволодіння шляхом обману грошовими коштами жителів м. Тернополя, під приводом відшкодування шкоди заподіяної постраждалим та не притягнення до кримінальної відповідальності близьких родичів (дітей) потерпілих, за нібито порушення правил безпеки дорожнього руху з заподіянням тілесних ушкоджень постраждалим від дорожньо-транспортних пригод (ДТП) чи умисне спричинення їм тілесних ушкоджень.

Так, 09 лютого 2015 року близько 03.00 години у ОСОБА_5 , який перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , попередньо домовившись із невстановленою особою про вчинення шахрайства, виник злочинний намір на заволодіння майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний намір, 08 лютого 2015 року невстановлена особою, використовуючи стільниковий зв`язок, повідомила ОСОБА_5 про необхідність поїздки в ніч з 08 на 09 лютого 2015 року до потерпілих, для незаконного отримання у них грошових коштів. В подальшому невстановлена особа 09 лютого 2015 року близько 03 години 15 хвилин, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи у невстановленому місці визначила стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що проживає по АДРЕСА_2 , для подальшого здійснення до нього дзвінка з метою повідомлення йому неправдивої інформації щодо його сина та незаконного заволодіння коштами останнього шляхом шахрайства.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, невідома особа, маючи в наявності стільниковий телефон 09.02.2015 року о 03:15 год. здійснила дзвінок на телефонний номер НОМЕР_1 , де слухавку підняв ОСОБА_4 . Після цього, невстановлена особа в телефонній розмові з ОСОБА_4 , використовуючи ефект несподіваності, скориставшись схвилюванням та розгубленим станом потерпілого, видав себе за його сина ОСОБА_7 та повідомив про те, що він потрапив у дорожньо-транспортну подію, в результаті якої спричинено шкоду потерпілому. Скориставшись розгубленим станом потерпілого, його родинними зв`язками невстановлена особа висунула вимогу ОСОБА_4 добровільно передати грошові кошти у розмірі 4000 доларів США в якості вирішення питання про не притягнення його сина до кримінальної відповідальності за фактом нібито вчиненого ним порушення правил дорожнього руху. ОСОБА_4 , будучи введеним в оману, реально сприймаючи слова шахраїв та переконаний в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах свого сина, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно його сина у випадку якщо він не передасть вказані шахраями грошові кошти, погодився передати грошові кошти в сумі 4000 доларів США. Отримавши його згоду на передачу грошових коштів, невідома особа повідомила йому про приїзд до нього довіреної особи співробітника міліції, якому він повинен передати грошові кошти, при ньому наказав потерпілому постійно знаходитись з ним на телефонному зв`язку тим самим не даючи можливості ОСОБА_4 усвідомити події, які з ним відбуваються, з метою недопущення здійснення потерпілим телефонних дзвінків до близьких родичів та виявити факт вчинення відносно нього шахрайських дій.

Надалі невстановлена особа використовуючи стільниковий зв`язок, в цей же час спілкуючись по другому мобільному телефону із ОСОБА_5 повідомила йому анкетні дані, адресу проживання потерпілого ОСОБА_4 , які останній вказав під час телефонної розмови із невстановленою особою.

ОСОБА_8 дотримуючись домовленості із невстановленою слідством особою, знаходився в м. Тернополі та отримавши від невстановленої особи по мобільному телефону відомості про місце проживання ОСОБА_4 , на автомобілі таксі «ЗАЗ-VIDA» 09.02.2015 року близько 04:00 год. прибув до будинку №2 по вул. Мазепи в м. Тернополі за місцем проживання потерпілого, видаючи себе за довірену особу працівника міліції, отримав від ОСОБА_4 на сходовій клітці вказаного будинку недійсні грошові знаки, візуально схожі на банкноти ста доларів США, в кількості сорока купюр, таким чином, виконавши всі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не закінчив його з причин, які не залежали від його волі.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч.2 ст.190 КК України, не визнав, та в судовому засіданні пояснив, що він жодного відношення до вчиненого заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства) немає. Пояснив суду що станом на 09.02.2015 року працював таксистом, та виконував відповідні функції таксиста. Щодо подій 09.02.2015 року пояснив, що 09.02.2015 року у проміжку часу між 01.00 год. та 04.00 год. до нього зателефонував невідомий йому чоловік (замовник) з яким він тоді вперше спілкувався та сказав йому під`їхати за адресою АДРЕСА_3 , де на нього буде чекати людина, в якої потрібно отримати грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США. Під`їхавши за вказаною адресою ОСОБА_5 зустрівся із старшим чоловіком, який передав йому паперовий згорток, тобто загорнутий у папір формату А4. Під час зустрічі із зазначеним чоловіком ОСОБА_5 передав йому свій мобільний телефон для спілкування з замовником. Після отримання паперового згортку він очікував на вказівку замовника про місце доставки зазначеного згортку, проте враховуючи те, що телефон розрядився, то він поїхав до себе додому, де поставив телефон на зарядку, а сам ліг спати. Час його очікування на дзвінок до розрядження телефону був приблизно 10 хв., проте він сам до замовника не телефонував. Додатково повідомив, що вказаного пакунку не відкривав, його вміст йому був невідомий, та кошти в іноземній валюті вдома не зберігав. Крім того, під час зустрічі працівником міліції не представлявся.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснила, що 09 лютого 2015 року о 03.30 год. відбувся телефонний дзвінок на його домашній телефон НОМЕР_1 , по голосу впізнав свого сина ОСОБА_9 , «син» сказав що сталася велика біда, що трапилось ДТП, сильна аварія, сказати чи є жертви не може, оскільки понаїжджало дуже багато людей, і йдуть розбори, та потрібні гроші. Потерпілий зрозумів що можливо є потерпілі, побиті транспортні засоби, потрібна допомога. Сказав, що були у нього в дома і «синова» жінка всі які мала кошти віддала, але їх не вистачає, і ще потрібно близько 4-5 тисяч доларів. Потерпілий дзвонив до сина по телефону, але ніхто не відповідав. Через хвилин 10 знову дзвінок, сказали що це на рахунок сина ОСОБА_9 , що справа погана і не добра, якщо думає щось помогти, то потрібно шукати терміново гроші. Згодом знову дзвонять і говорять «потім будете віддавати ще, а зараз давайте що маєте, хоча б чотири тисячі доларів, зараз по гроші приїде чоловік». ОСОБА_10 подзвонив сказав, що зараз хтось під`їде, дзвонив близько трьох разів. В 05.00 год. знову подзвонив і запитав чи зібрав потерпілий кошти, бо вже до нього поїхали, щоб він виходив на вулицю. Він вийшов, взявши гроші, на вулиці нікого не було, потім побачив що під`їжджає білий автомобіль марки «Део Ланос», таксі. Побачив, що вийшов хлопець (як йому в подальшому стало відомо це обвинувачений ОСОБА_5 ), віддав йому грошові кошти, сказав йому що там чотири тисячі доларів, запитав як його звати він сказав що ОСОБА_11 , і що він працівник міліції, він взяв гроші і поїхав, за кермом автомобіля був інший чоловік, а ОСОБА_5 був пасажиром. Через 10-15 хвилин знову подзвонив той самий чоловік запитав яка була машина і хто приїхав. Потерпілий повідомив, що було таксі, та запитав чи є гроші, на що він відповів що все є та все добре. Пройшло ще 10 хвилин, знову подзвонили, та сказали що грошей не хватає, що тут піднявся шум, розбори, і потрібно ще гроші, на що потерпілий відповів більше не має, домовилися до того, що він дав потерпілому термін до 08 години ранку, щоб знайшов ще гроші. Тоді потерпілий подзвонив до доньки, розказав ситуацію, зять мав телефон невістки, невістка сказала що машина сина стоїть біля хати, а ОСОБА_9 спить. В подальшому викликали працівників міліції, які відбирали в нього пояснення, через два тижні працівники міліції повідомили що знайшли причетних до вчинення злочину, та віддали йому його грошові кошти в сумі 3900,00 доларів. Додатково повідомив, що дзвонили спочатку на його стаціонарний домашній телефон, а потім і на його мобільний, який він повідомив. Коли телефонував невідомий він повідомив що з міліції, свого імені, посади, звання чи прізвища він не називав, повідомив, що сина затримали у зв`язку із ДТП. Номера купюр переписував у власний блокнот, блокнот в подальшому передав працівникам міліції. Гроші були в руці, вони не були ні в пакеті, ні в конверті, купюрами по 100 доларів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 знайомий, вперше бачив його в приміщенні міліції, до того часу його не знав, друге бачить його в судовому засіданні. Повідомив суду, що його на стадії досудового слідства допитували в якості свідка, щодо обставин переказу на його банківську карточку грошових коштів, на його думку, кошти надходили від його знайомого ОСОБА_13 , який є засудженим та відбуває покарання в колонії №78, хто саме переказував грошові кошти йому не відомо, перед переказали коштів до нього телефонував Квілінський. Кошти йому переказувалися з метою в подальшому здійснити купівлю потрібних речей та відправки передач на колонію №78. Отримані кошти використовував в повному обсязі на купівлю потрібних речей, собі нічого не залишав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що працівники міліції прийшли до неї додому зимою 2015 року, коли вона проживала в АДРЕСА_4 . На той час, в міліції ОСОБА_5 побачила перший раз. Повідомила, що вона одружена з ОСОБА_15 , який є засудженим, та з березня 2013 року відбуває покарання у колонії №78 Хмельницької області. Часто з ним спілкується по телефону та приїжджає до нього на побачення. Щодо подій 09.02.2015 року, повідомила, що тоді спілкувалася декілька разів зі своїм чоловіком, та він їй повідомив про те, що зранку, по місцю її проживання, повинен під`їхати таксист і дещо їй передати, чи ішла мова про грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США пригадати не може, проте вона весь час залишалася дома і нікуди не виходила, і ні з ким не зустрічалася. Крім того, її чоловік дзвонив до неї ще й в обідній час того дня і говорив під`їхати на вул. Київську в м. Тернополі, проте вона туди не їздила. Додатково повідомила, що мобільного телефону ОСОБА_15 не пам`ятає, оскільки у нього їх багато, чи користувалася на той час номером мобільного оператора Київстар НОМЕР_2 , не пригадує, оскільки його вилучили працівники міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що близько 08.00 год. 09 лютого 2015 року був телефонний дзвінок на стаціонарний телефон. Взяла трубку, мужчина запитав чи є ОСОБА_17 вдома, на що відповіла що є і запитала що йому потрібно, і він відповів що вони мали вияснити на рахунок машини і поклав телефон. Приблизно через 5 хвилин дзвінок в двері і вона відчинила. Перед нею стояло 3 чоловіка які сказали покликати ОСОБА_17 , що й зробила. ОСОБА_17 вийшов і його запитали де він був вночі і чи на адресу по вул. Морозенка він їхав, він відповів що так. Запитали, що він там взяв, після чого він виніс із кімнати завернений згорток, який вони забрали і сказали щоб він взяв мобільний телефон, після чого йому сказали збиратися, він одів куртку і пішов. 10 лютого 2015 року ввечері, в понеділок, проводився обшук у квартирі. Подзвонили в двері, чоловік відкрив і працівники показали постанову про обшук. Зайшло 4-5 чоловік і ще була жінка, сказали що будуть проводити обшук. З чоловіком знаходилася в кімнаті і розпочався обшук, квартира однокімнатна. Дивились у шафу, в кладовку, на кухні, після чого десь хвилин за 5-10 привели понятих. Сказали, що знайшли гроші, проте де саме не знає, але точно не в кімнаті. Сказали, що в нього гроші помічені, де саме вони знайшли гроші сказати не може, тому що не бачила. Слідчим була жінка і вона сиділа біля неї, вона щось писала після чого сказала розписатися, що й зробила. Бачила, що вони принесли, проте звідки взяли не знає так як не бачила. Понятими були люди жінка і мужчина. Понятих не було коли подзвонили і прийшли. Ухвала суду про проведення обшуку представили, проте перед обшуком права та обов`язки напевно не роз`яснювались. На момент обшуку вона і працівники міліції були в одній кімнаті, гроші принесли з коридору. Походження грошових коштів не відомо, чи принесли із собою чи знайшли в приміщенні сказати не може. Коли обшук проводили в кімнаті у шафі бачила, оскільки було на її очах, за межами кімнати що робилося не бачила. Протокол обшуку підписала добровільно. Із змістом протоколу була згідна, не читаючи підписала, скарг щодо обшуку в неї не було.

Згідно з дослідженою в судовому засіданні карткою первинного обліку інформації, що надійшла по телефону, вбачається що, о 06.55 год. 08.02.2015 року потерпілий ОСОБА_4 по телефону НОМЕР_3 здійснив виклик працівників міліції, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, вбачається що, о 07.45 год. 09.02.2015 року потерпілий ОСОБА_4 звернувся із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка 09.02.2015 року близько 03.00 год. шахрайським шляхом заволоділа його грошовими коштами в сумі чотири тисячі доларів США.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду предмету, вбачається, що 11.02.2015 року об`єктом огляду являється паперовий записник в якому зроблені наступні записи: LD08031161D, LD08031163D, LD08031164D, LD08031162D, LD63196397C, LD21932448C, LD63196762C, LD63196762C, LD63196769C, LD63196396C, LD63196764C, LD63196761C, LD63196361C, LD63196398C, LD63196362C, LD63196393C, LD63196394C, LD63196763C, LD63196765C, LD63196766C, LD63196767C, LD63196768C, LD08031168D, LD08031169D, LD08031167D, LC28492302A, LC28492346A, LC29549564A, LC28492072A, LC28492073A, LC29549563A, LC29549561A, LC29549562A, LC29549573A, LC29549575A, LC28492365A, LC28492364A, LC29549565A, LC28492305A, LC29549578A. Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даного протоколу та зроблених копій записника недопустимими доказами, яке, на думку суду, підлягає до часткового задоволення - в частині визнання недопустимими доказами копій записника, враховуючи недотримання стороною обвинувачення вимог ч.3 ст.99 КПК України, а щодо визнання недопустимим доказом вказаного протоколу огляду, суд вважає дане клопотання в цій частині необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Згідно з дослідженою в судовому засіданні заявою ОСОБА_5 від 09.02.2015 року вбачається, що він добровільно видав слідчому СВ ТМВ УМВС України грошові кошти в сумі 3600,00 доларів США, наступними купюрами: LC29549565A, LD08031162D, LD08031164D, LC28492305A, LD08031163D, LD08031161D, LD08031167D, LD08031169D, LD08031168D, LC28492491А, LC28492346A, LD63196768C, LD63196767C, LD63196766C, LD63196765C, LD63196763C, LD63196761C, LD63196764C, LC28492302A, LC28492365A, LD63196396C, LD63196769C, LD63196762C, LD21932448C, LC28492364A, LD63196397C, LD63196394C, LD63196393C, LD63196362C, LD63196398C, LD63196661C, LC29549564A, LC28492073A, LC28492072A, LC29549563A, LC29549562A. Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даної заяви недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Так, зокрема, підставами для визнання даного доказу недопустимим захистом зазначається що органами досудового слідства не було роз`яснено ОСОБА_5 09.02.2015 року його прав, зокрема, на правову допомогу, проте на думку суду, дане твердження захисту не заслуговує на увагу оскільки ОСОБА_5 згідно вироку від 03.07.2014 року є особою засудженою, а відповідно станом на 03.07.2014 року був ознайомлений в тому числі і Судом зі всіма своїми правами та обов`язками, а тому дана підстава для визнання доказів недопустимими є надуманою. Щодо питання про застосування працівниками міліції щодо ОСОБА_5 психологічного тиску при написанні ним заяв, то стороною захисту не представлено в розпорядження суду будь-яких відомостей, щодо наступних звернень ОСОБА_5 чи його захисника до будь-яких контролюючих органів з приводу застосування такого тиску, що в свою чергу свідчить про надуманість та необґрунтованість позиції про застосування щодо ОСОБА_5 психологічного тиску.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі, вбачається, що 09.02.2015 року ОСОБА_5 , добровільно видав 36 купюр номіналом 100 доларів США наступних серій: LD08031161D, LD08031163D, LD08031164D, LD08031162D, LD63196397C, LD21932448C, LD63196762C, LD63196769C, LD63196396C, LD63196764C, LD63196761C, LD63196361C, LD63196398C, LD63196362C, LD63196393C, LD63196394C, LD63196763C, LD63196765C, LD63196766C, LD63196767C, LD63196768C, LD08031168D, LD08031169D, LD08031167D, LC28492302A, LC28492346A, LC28492491А, LC29549564A, LC28492072A, LC28492073A, LC29549563A, LC29549562A, LC28492365A, LC28492364A, LC29549565A, LC28492305A. Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даного протоколу недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, з підстав описаних вище.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом обшуку, вбачається, що 10.02.2015 року в період з 19.30 год. до 20.00 год. проведено обшук, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №120152-283, у квартирі АДРЕСА_5 , в ході проведення якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі триста доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів кожна, серійний номер яких: LC29549561A, LC29549573A, LC29549575A. Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даного протоколу недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Так, зокрема, підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом захистом звертається увага на те що даний протокол складено в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №120152-283, проте згідно постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 10.02.2015 року вбачається що матеріали кримінальних проваджень №0003106 від 29.11.2014 року та №0000283 від 09.02.2015 року об`єднані в одне провадження №0003106, а тому зазначення слідчим скороченого номеру провадження №120152-283 суд не вважає достатньою підставою для визнання такого доказу недопустимим. Щодо нероз`яснення ОСОБА_18 її прав під час проведення обшуку, то дане твердження спростовується як самим протоколом, так і її показаннями наданими в судовому засіданні. Щодо відсутності в протоколі підпису учасника ОСОБА_19 , дану обставину суд вважає людським фактором, а з врахуванням наявності в протоколі підписів інших СЕМИ учасників недостатньою підставою для визнання доказу недопустимим. Щодо твердження захисту про проведення обшуку за відсутності понятих, дана обставина спростовується протоколом обшуку та відсутності будь-яких зауважень учасників під час його проведення, а також такі дані не були здобуті під час судового розгляду.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду предмету, вбачається, що 11.02.2015 року, предметом огляду були грошові кошти в сумі 3600,00 доларів США, а саме 36 купюр номіналом 100 доларів США, які ОСОБА_5 отримав від потерпілого ОСОБА_4 та в подальшому добровільно видав працівникам міліції наступних серій: LD08031161D, LD08031163D, LD08031164D, LD08031162D, LD63196397C, LD21932448C, LD63196762C, LD63196769C, LD63196396C, LD63196764C, LD63196761C, LD63196361C, LD63196398C, LD63196362C, LD63196393C, LD63196394C, LD63196763C, LD63196765C, LD63196766C, LD63196767C, LD63196768C, LD08031168D, LD08031169D, LD08031167D, LC28492302A, LC28492346A, LC28492491А, LC29549564A, LC28492072A, LC28492073A, LC29549563A, LC29549562A, LC28492365A, LC28492364A, LC29549565A, LC28492305A; а також грошові кошти в сумі 300,00 доларів США, які були вилучені 10.02.2015 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), а саме три купюри номіналом 100 доларів США наступних серій: LC29549561A, LC295495573A, LC29549575A. Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даного протоколу недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Так, зокрема, підставою для визнання даного доказу недопустимим зазначається про те, що купюра LC295495573A, під час обшуку не вилучалася, проте враховуючи вилучення під час обшуку купюри №LC29549573A, суд вважає дану обставину опискою, та недостатньою підставою для визнання доказу недопустимим. Щодо питання про визнання недопустимими доказами наявних копій стодоларових банкнот, то дане клопотання захисту підлягає задоволенню враховуючи недотримання стороною обвинувачення вимог ч.3 ст.99 КПК України.

Згідно з дослідженою в судовому засіданні заявою ОСОБА_5 від 09.02.2015 року вбачається, що він добровільно видав слідчому СВ ТМВ УМВС України власний мобільний телефон «Nokia Х1» із сім-карткою номера НОМЕР_4 .

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду, вбачається, що 11.02.2015 року, предметом огляду був мобільний телефон «Nokia Х1», при відкритті підпункту «Контакти», а в подальшому підпункту «Імена», серед інших контактів наявний контакт «Тюрма» за номером НОМЕР_5 . Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даного протоколу недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки достатніх підстав для визнання даного доказу недопустимим захистом не наведено.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №1.3-89/15 від 06.03.2015 року, вбачається, що в пам`ять сім-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка міститься в мобільному телефоні Nokia Х1-01, добровільно наданому ОСОБА_5 , виявлені записи в мобільному телефоні, записи здійснених, отриманих та пропущених викликів, а також отриманих та надісланих повідомлень. Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даної експертизи недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки достатніх підстав для визнання даного доказу недопустимим захистом не наведено.

Згідно з дослідженою в судовому засіданні заявою ОСОБА_20 від 09.02.2015 року вбачається, що вона добровільно видала слідчому СВ ТМВ УМВС України свій мобільний телефон з двома сім-картками, банківську картку, картонну коробку з фіскальними чеками, картками від стартових пакетів, квитанції та чеки.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 09.02.2015 року, вбачається, що ОСОБА_20 добровільно видала слідчому СВ ТМВ УМВС України свій мобільний телефон Nokia1200 з двома сім-картками, банківську картку, картонну коробку з фіскальними чеками, картками від стартових пакетів, квитанції та чеки.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду предмету, вбачається, що 26.02.2015 року, предметом огляду були частини від стартових пакетів оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» в кількості семи штук, з наступними мобільними номерами: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 .

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду предмету, вбачається, що 26.02.2015 року, предметом огляду були, зокрема, платіжний чек №2429 від 26.10.2014 року згідно якого було поповнено мобільний телефон НОМЕР_13 на суму 57,50 грн.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.02.2015 року, вбачається, що з 08.02.2015 року по 09.02.2015 року, були здійсненні телефонні дзвінки по об`єкту контролю на мобільний номер НОМЕР_4 (м.т. ОСОБА_5 ), зокрема 08.02.2015 року - о 14.48 год., 17.28 год., 23.32 год., крім того 09.02.2015 року о 02.21 год., 03.07 год., 03.12 год., 03.19 год., 03.23 год., крім того 09.02.2015 року відбувалася переписка sms-повідомленнями з вказаним вище абонентом. Так, зокрема, 08.02.2015 року о 14.48 год., невстановлена особа, звертається до ОСОБА_5 по імені та повідомляє його про можливість цього дня вчинити шахрайські дії. Крім того, 08.02.2015 року о 17.28 год., невстановлена особа обумовлює з ОСОБА_5 процес вчинення в подальшому шахрайських дій. Крім того, 08.02.2015 року о 23.32 год., невстановлена особа продовжує обговорювати з ОСОБА_5 подальший план вчинення шахрайства. Крім того, 09.02.2015 року о 02.21 год., під час здійснення дзвінка невстановленої особи до ОСОБА_5 , відбувається розмова по іншому телефону з іншою особою ( ОСОБА_4 ), щодо необхідності проведення експертизи та вимоги надати 3000,00 доларів, в подальшому продовжується розмова з ОСОБА_5 під час якої ОСОБА_5 повідомляє що він спить, а невстановлена особа повідомляє щоб ОСОБА_5 був готовий до виїзду за грошовими коштами. Крім того, 09.02.2015 року о 03.07 год. та 03.12 год., невстановлена особа під час телефонного дзвінка до ОСОБА_5 повідомляє останнього про необхідність виїзду за адресою АДРЕСА_3 , до під`їзду будинку, де його буде чекати старший чоловік з квартири АДРЕСА_6 , з метою отримання у нього грошових коштів, з яких 500 доларів США будуть становити його ОСОБА_5 вигоду, та крім того повідомляє ОСОБА_5 про необхідність бути з ним потрійно на зв`язку, а по прибуттю на місце зустрічі передати телефон потерпілому, та з потерпілим взагалі не спілкуватися. Крім того, 09.02.2015 року о 03.19 год., невстановлена особа під час телефонного дзвінка до ОСОБА_5 повідомляє останнього про сценарій вчинення шахрайства, а саме, про те щоб ОСОБА_5 повідомив потерпілому що він з міліції, що його прислав начальник, що сума коштів 4000,00 доларів, і щоб ОСОБА_5 при зустрічі передав телефон потерпілому, та ім`я потерпілого ОСОБА_21 , на що ОСОБА_5 повідомив що він вже під`їхав, та передав телефон потерпілому, представившись ОСОБА_22 , відбувається розмова невідомого з потерпілим. Крім того, 09.02.2015 року о 03.23 год., невстановлена особа під час телефонного дзвінка до ОСОБА_5 запитує останнього про отримання коштів, що ОСОБА_5 підтверджує, та невідомий повідомляє що з отриманих коштів його частка становить 350,00 доларів, та говорить щоб ОСОБА_5 їхав до аптеки там де він був перший раз. В подальшому, 09.02.2015 року о 03.29 год., 03.38 год., 03.44 год., 04.30 год., 04.53 год., відбувається відправка sms повідомлень на телефон ОСОБА_5 з погрозами в сторону останнього та з вимогами повернути отримані грошові кошти. В подальшому відбувається sms переписка між ОСОБА_5 та невідомим, зокрема, 09.02.2015 року з 06.25 год. по 07.09 год. надіслано 13 sms повідомлень, під час яких ОСОБА_5 повідомляє невідомого про його нібито затримання працівниками міліції, що невідомий його знову підставив, та щоб не спалювали його автомобіль, невідомий наполягає на поверненні коштів та висловлює ОСОБА_5 погрози.

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання даного протоколу недопустимим доказом, яке, суд вважає необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, оскільки достатніх підстав для визнання даного доказу недопустимим захистом не наведено. Так, зокрема, підставою для визнання даного доказу недопустимим зазначається, що ОСОБА_5 не був повідомлений про тимчасове обмеження його прав під час проведення негласних слідчих дій, проте дана обставина свідчить про недотримання стороною обвинувачення вимог ст.253 КПК України, проте не надає підстав для визнання даного доказу недопустимим.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що стороною обвинувачення не представлено в розпорядження суду оригіналів вилучених 39 купюр, а також не надано будь-яких підтверджень того, що видані ОСОБА_5 36 купюр та вилучені під час обшуку 3 купюри, - є дійсними грошовими знаками держави США, а тому враховуючи вимоги ст.62 Конституції України, суд вважає зазначені 39 купюр - недійсними грошовими знаками держави США. Аналогічна позиція суду, і щодо недійсності грошового знаку, тобто однієї не знайденої купюри, яку передав ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому. Разом з тим, з такою кваліфікацією дій обвинуваченого суд погодитись не може, враховуючи недійсність грошових знаків, та вважає що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , наданих ним під час судового розгляду, згідно яких він не визнав винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні. Вказані показання обвинуваченого не узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_4 та не відповідають встановленим обставинам кримінального провадження. Суд оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 як спробу ухилитися від відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, раніше судимого, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, а тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, слід частково приєднати не відбуте покарання у виді двох років обмеження волі за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2014 року, що згідно вимог ч.1 ст.72 КК України відповідає одному року позбавлення волі, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків.

Питання речових доказів, вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню в доход держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, Суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком два роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання у виді двох років обмеження волі за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2014 року, що згідно вимог ч.1 ст.72 КК України відповідає одному року позбавлення волі, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання. У строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зарахувати строк з моменту його затримання 09.02.2015 року до 12.02.2015 року включно, та на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, а саме: мобільні телефони, записник потерпілого повернути власникам; чеки, частини від стартових пакетів, картки поповнення рахунку, платіжна картка зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертиз в загальному розмірі 998,40 грн.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1