Справа № 185/4747/14-к
Провадження № 1-в/185/366/16
У Х В А Л А
01 квітня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника

лікувального закладу - ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву медичного закладу про зміну примусових заходів медичного характеру з амбулаторного на стаціонарне психіатричне примусове лікування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, в рамках кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч. 2 та ст. 389 ч. 2 КК України до ОСОБА_6 , застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

22 березня 2016 року за підписом завідувача ПНДВ ОСОБА_7 надійшла заява, відповідно до якої слідує, що ОСОБА_6 не виконував режим диспансерного нагляду, не реагував на виклики лікаря, не приймав призначені медикаменти, зловживав спиртним, тому просить змінити примусові заходи медичного характеру з амбулаторного на стаціонарне психіатричне примусове лікування. Додано висновок ЛКК від 22 березня 2016 року, відповідно до якого є доцільним змінити примусові заходи медичного характеру з амбулаторного психіатричного примусового лікування на стаціонарне психіатричне примусове лікування.

Представник лікувального закладу підтримав заяву, а захисник та прокурор заперечував проти її задоволення. ОСОБА_6 повідомлявся про день та час розгляду подання, однак в судове засідання не з`явився.

Оцінюючи надані лікувальним закладом документи та матеріали, на підставі яких до ОСОБА_6 застосовувались заходи медичного характеру, суд приходить до наступних висновків.

Закон України «Про психіатричну допомогу», далі Закон, а саме розділ 2, виділяє види психіатричної допомоги, це, зокрема, психіатричний огляд за рішенням суду ( ст. 11)в порядку визначеному главою 10 ЦПК України; амбулаторна психіатрична допомога ( ст. 12) за рішенням суду в порядку глави 10 ЦПК України; госпіталізація особи до психіатричного закладу ( ст. 13), як в порядку ЦПК України так і КПК України та окремо виділено примусові заходи медичного характеру (ст. 19),які застосовуються до осіб які вчинили суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого статтями Особливої частини КК України.

Головною відмінністю примусових заходів медичного характеру від інших видів психіатричної допомоги є те, що лише вони застосовуються до осіб, які визнані неосудними чи обмежено осудними у зв`язку із вчиненням ними суспільно небезпечного діяння.

Таким чином, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку як виду примусових заходів медичного характеру, підлягає застосуванню виключно ст. 19 Закону та ст. 94-95 КК України. І питання застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному судочинстві жодним чином не регулюються ст. 12 Закону, якою врегульовано питання надання психіатричної допомоги на підставі рішення суду в цивільному судочинстві за правилами глави 10 ЦПК України за заявою лікаря психіатра або за заявою психіатричного закладу.

Відповідно до ч. 2. ст. 95 КК України та ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу», особи, до яких застосовані примус ові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 514 КПК України слідує, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Аналіз вказаних норм, з огляду на суворість видів примусових заходів медичного характеру, свідчить про те, що зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку із поліпшенням психічного стану особи, чи у скороченні строку перебування в психіатричному закладі. В жодному випадку така зміна не може полягати в застосуванні більш суворих примусових заходів медичного характеру , ніж ті які призначені ухвалою суду неосудній особі, що тягне за собою погіршення становища особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння.

Питання необхідності госпіталізації ОСОБА_6 до стаціонарного примусового лікування, за наявності підстав може бути вирішено в порядку глави 10 ЦПК України за умов визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» за заявою лікаря-психіатра або за заявою представника психіатричного закладу, але в будь-якому випадку за межами заходів примусового медичного характеру призначених відповідно до тяжкості вчиненого діяння.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 372, 512,514, 516 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні заяви медичного закладу про зміну примусових заходів медичного характеру з амбулаторного на стаціонарне психіатричне примусове лікування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1