МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №480/1207/16-к В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши 21 вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за підозрою:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Казанка, Казанківського району Миколаївської області, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, дружину та мати інваліда 2 групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією 29.01.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив військову службу на посаді курсанта навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Відповідно до ч. З ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період 29 січня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 7 від 29 січня 2015 року солдата ОСОБА_3 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального батальйону військової частини.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року (далі Статут), ст. ст. 1, ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, ОСОБА_3 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, вирішив самовільно залишити військову частину з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, тобто вчинити дезертирство.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дезертирства в умовах особливого періоду, ОСОБА_3 10 березня 2015 року самовільно залишив військову частину з метою ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував ухилятися від військової служби з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду до 18 березня 2016 року, проводячи службовий час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_3 , та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду дезертирства в умовах особливого періоду ОСОБА_3 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.
За викладених обставин ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального батальйону зазначеної частини, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст. ст. 1, ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді дезертирства в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 10 березня 2015 року самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 408 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю і показав суду, що дійсно перебуваючи на території 235 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 10.03.2015 року самовільно покинув місце служби, оскільки від дружини, яка не працює, дізнався, що його старша донька ОСОБА_5 , 2009 року народження захворіла та перебуває у лікарні. Приїхавши додому він дізнався що у доньки геморагічний васкуліт та вона перебуває у реанімації. Оскільки необхідно було зібрати гроші на лікування доньки, він не повернувся до місця служби та влаштувався на роботу. На лікування доньки було витрачено 120 тис. грн. У вчиненому щиросердно розкаюється.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позиції і роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши обставини справи, суд находить вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 408 КК України ( в редакції від 12.02.2015 року) дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначення покарання та інші процесуальні дії.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, а також його особу.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він не судимий, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину та мати - інваліда 2 групи.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, дружини та матері - інваліда 2 групи.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 370, 373,374 КПК України, суд, -
П р и с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчій інспекції за межі України та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1