1-кс/381/303/16
381/1976/16-к
У Х В А Л А
26 травня 2016 року м. Фастів

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

зацікавлена особа ОСОБА_6 ,

розглянув скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії, системну бездіяльність, та порушення розумних строків у вигляді зловживання правом, неправомірне винесення в.о. керівника Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 постанови від 25 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на неправомірні дії, системну бездіяльність, та порушення розумних строків у вигляді зловживання правом, неправомірне винесення в.о. керівника Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 постанови від 25 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року. Скаржниця та її представник просять: у зв`язку з ненадання їм матеріалів кримінального провадження для ознайомлення по заяві від 18.04.2016 року, та навмисним ненаданням витягу з ЄРДР по заяві від 04.03. 2016 року визнати вказану бездіяльність прокурора, щодо цих фактів, та зобов`язати прокурора надати матеріали кримінального провадження № 0001068 для ознайомлення, та надати витяг з ЄРДР по цьому кримінальному провадженню у відповідності до положень передбачених у ст.ст. 111, 136 КПК України. Визнати усі слідчі дії, та докази що були отримані внаслідок проведення таких слідчих дій, поза межами досудового слідства, починаючи після дати 16.05.2015 року недопустимими. Дати оцінку фактів бездіяльності, та навмисного зловживання правом, з боку посадових осіб Фастівської місцевої прокуратури Київської області (прокурора ОСОБА_8 ) у зв`язку з порушенням ним розумних строків (ст.28 КПК України), та умисним порушенням положень ч.1, ст. 111, та, ч.2, ст. 308 КПК України, що знайшло своє підтвердження у факті не отримання скаржницею відповіді на її скаргу до прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області - ОСОБА_8 від 07 квітня 2016 року, по кримінальному провадженню № 0001068. Зобов`язати прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 припинити певну дію, а саме зловживання правом, у вигляді навмисного системного неповідомлення потерпілій та її представнику, протягом 6-ті днів, про розгляд ним скарги про порушення розумних строків від 07квітня 2016 року (та й скарги про порушення розумних строків від 18.04.2016 року), по кримінальному провадженню № 0001068. Зобов`язати прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області - ОСОБА_8 виконати певну дію, а саме надати скаржниці і її представнику адвокату ОСОБА_9 відповідь про результати розгляду скарги про порушення розумних строків від 07квітня 2016 року, (та й скарги про порушення розумних строків від 18.04.2016 року) по кримінальному провадженню № 0001068, у повній відповідності до положень передбачених ст.28, ч.ч., 3 ст. 111, ч.6, ст. 135, ч.1, ст. 136 КПК України. Дати оцінку фактів системного та навмисного зловживання правом, з боку посадових осіб Фастівської місцевої прокуратури Київської області (прокурора ОСОБА_7 ) у зв`язку з порушенням ним розумних строків повідомлення скаржниці про закриття кримінального провадження, а також наявності в його діях продовження фактів системного та неправомірного, винесення вже восьмої незаконної постанови про закриття кримінального провадження без відповідного аналізу та навмисного неврахування аргументів сторони потерпілої, та фактів навмисного невиконання судових рішень відносно зобов`язання продовжити строки досудового розслідування в Генеральній прокуратурі України. Зобов`язати прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області - припинити певну дію, а саме зловживання правом, у вигляді навмисного невиконання прокурором вказаних у скарзі судових рішень, щодо продовження терміну досудового розслідування у Генеральній прокуратурі України.. Постанову від 25.03.2016 року, винесену прокурором фастівської місцевої прокуратури Київської області - ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року, на підставах п. 3, ч. 1, ст. 284 КПК України - скасувати. Матеріали кримінального провадження №0001068 від 26.07.2014 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, ч.1, ст. 185 КК України повернути до СВ Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області для організації подальшого досудового розслідування у відповідності до вимог КПК України.
Скаржниця та її представник свої вимоги обґрунтовують тим, що Постановою в.о. керівника Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , від 25 березня 2016 року закрито кримінальне провадження № 0001068 від 26.07.2014 року, з підстав передбачених п. 3, ч. 1, ст. 284 КПК України в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримання. Це уже восьма постанова про закриття даного кримінального провадження. Прокурором не враховано аргументів сторони потерпілої при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження. Постанова є аналогічною, однотипною за своїм змістом та метою, що на думку сторони потерпілої свідчить про системну бездіяльність та не правомірність, а також наявність фактів зловживання правом. Прокурор ОСОБА_7 при винесенні постанови від 25.03.2016 року порушив низку норм КПК України, а саме положення ч.1 ст. 111 та ст. 136 КПК України. Також на думку скаржниці та її представника прокурор незаконно дає аналіз рішенням слідчих суддів, не виконує попередні ухвали суду, не враховує ухвалу слідчого судді від 25.03.2016 року, де вказано «..зобов`язати прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області припинити певну дію, а саме не зловживати правом у вигляді навмисного винесення постанов про закриття кримінального провадження». Сторона потерпілої у скарзі додатково зазначає, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, 20.05.2016 року, виявлено постанову про зміну прокурорів, яка датована 31.12.2015 року, проте, підшита після ухвали слідчого судді від 25.03.2016 року. Представник скаржниці стверджує, що при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження 25.03.2015 року вказаної постанови не було, тому скаржниця вважає її не дійсною. Сторону потерпілої про вказану постанову повідомлено не було. Тому, прокурор ОСОБА_7 діяв без відповідного правового призначення, не маючи права приймати процесуальне рішення. Всі слідчі дії проведені після 16.05.2015 року і докази недопустимі, оскільки здійснювались поза межами досудового розслідування.

Представник скаржниці в судовому засіданні уточнив скаргу та просив вимоги щодо дачі оцінки фактів бездіяльності прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без розгляду, оскільки ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду від 20.05.2016 року вказані вимоги розглянуті. Решту вимог скарги підтримав з підстав викладених у ній та просив її задовольнити. Зазначив, що постанова прокурора Фастівської місцевої прокуратури, ОСОБА_7 від 25.03.2016 року про закриття кримінального провадження є незаконною. Викладенні факти в скарзі та додаткових аргументах свідчать про зловживання правом з боку прокурорів Фастівської місцевої прокуратури.

Скаржниця в судовому засіданні підтримала думку свого представника. Повідомила, що у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про основного прокурора серед призначених, який здійснює процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечував. Просив відмовити в задоволенні скарги. Зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження є законною, мотивованою на підставі аналізу всіх фактичних обставин справи та в межах строку досудового розслідування. Документи вшиті без належної послідовності внаслідок помилки канцелярії.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 просив вирішити питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року слідчий суддя встановив, 04.03.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Фастівської місцевої прокуратури з заявою про надання витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні № 0001068 від 26.07.2014 року для отримання інформації про прокурорів які входять до групи по даному кримінальному провадженню (т. 2, а.с. 92).

18.04.2016 року ОСОБА_3 звернулась до Фастівської місцевої прокуратури з заявою про надання матеріалів кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року для ознайомлення (т.2 а.с. 93).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та посилань учасників судового розгляду відповіді на заяви від 04.03.2016 р. скаржниці не надано.

Статтею 308 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.
Частиною 1 ст.111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Враховуючи що відповіді на заяви скаржниці не надано у визначені КПК України строки, суд вважає за необхідне скаргу в цій частині задовольнити.
25.03.2016 року керівником Фастівської місцевої прокуратури, ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року на підставах п. 3, ч. 1, ст. 284 КПК України (т.1, а.с. 86).
Відповідно до п.2 ч.5 ст.284 КПК України, копія постанови прокурора про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, його представнику, підозрюваному, захиснику.
Проте, в матеріалах кримінального провадженні відсутній супровідний лист про направлення чи вручення даної постанови сторонам кримінального провадження, потерпілій. Тому, слідчий суддя погоджується з доводами сторони потерпілої, щодо визнання бездіяльності прокурора Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 щодо вчасного не повідомлення потерпілої та її захисника про закриття кримінального провадження. Також, суд звертає увагу, що матеріали кримінального провадження пронумеровані та описані не в повному обсязі. Постанова про зміну прокурорів від 31.12.2015 року підшита після ухвали слідчого судді від 25.03.2016 року. Відсутні документи, які підтверджують повідомлення сторін кримінального провадження про зміну групи прокурорів відповідно до положень ст. 110, 111 КПК України. Вказані факти теж свідчать про бездіяльність прокурорів Фастівської місцевої прокуратури.
Щодо продовження строків досудового розслідування, то відповідно до п.2 ч.2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості. Відповідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 152 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Враховуючи викладене, у процесуального керівника відсутні об`єктивні можливості виконати ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду від 06.08.2015 року щодо вчинення певних дій направлених на продовження досудового розслідування даного кримінального провадження у Генеральній прокуратурі України відповідно до вимог ст.ст. 219, 294 КПК України. Тому посилання сторони скаржниці на визнання бездіяльності прокурора про не виконання судових рішень, щодо продовження досудового розслідування у Генеральній прокуратурі України задоволенню не підлягають.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Суд критично ставиться до позиції представника скаржниці, ОСОБА_4 , в частині того, що постанова прокурора Фастівської місцевої прокуратури, ОСОБА_7 від 25.03.2016 року про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки прокурор діяв без відповідного правового призначення, не маючи права приймати процесуальне рішення. Посилання представника спростовуються постановою про зміну прокурорів від 31.12.2015 року, згідно якої включено до існуючої групи першого заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .. Як пояснив прокурор в судовому засіданні постанову про зміну прокурорів підшито не в хронологічному порядку через помилку канцелярії. Даний факт свідчить про бездіяльність прокурора, проте слідчий суддя не вважає, що внаслідок цього прокурор ОСОБА_7 діяв без відповідного правового призначення.

Враховуючи, що строк досудового розслідування у Генеральній прокуратурі України продовжити згідно вимог КПК України не виявляється можливим, доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді прокурором не встановлені, можливість їх отримання вичерпані, прокурор ОСОБА_7 при винесенні постанови про закриття діяв у межах визначених кримінально-процесуального законодавства, тому слідчий суддя не вбачає правових підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження від 25 березня 2016 року. Проте, слідчий суддя зазначає, що прокурором ОСОБА_7 при винесенні постанови про закриття кримінального провадження не зазначено та не спростовано аргументів сторони потерпілої, на які вони неодноразово посилаються. У постанові відсутні висновки прокурора, відносно взаємопов`язаних з зґвалтуванням дій по спричиненню тілесних ушкоджень, та відкритого заволодіння майном потерпілої. Не надано оцінку посиланням представника скаржниці на дії ОСОБА_10 щодо не надання допомоги потерпілій та його пособництва. Прокурором також не надано оцінку показам ОСОБА_10 , які при допиті 26.07.2014 року вказав: «…В цей час ОСОБА_11 вириває з руки ОСОБА_12 її мобільний телефон сірого кольору і відразу віддав його мені, сказавши щоб телефон був у мене і щоб я пішов назад за вугол Аптеки. Коли я розвернувся йти, ОСОБА_11 декілька разів вдарив ОСОБА_13 по обличчю від чого вона впала на землю. Я зупинився та попросив ОСОБА_14 не бити ОСОБА_13 , але ОСОБА_11 наказав мені мовчати інакше дістанеться і мені. Злякавшись ОСОБА_15 я пішов від них і стояв чекав за Аптекою...».

Вимоги скаржниця та її представник про визнання усіх слідчих дій, та докази, що були отримані внаслідок проведення таких слідчих дій, по за межами досудового слідства, починаючи після дати 16.05.2015 року недопустимими, суд оцінює наступним чином. Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. А згідно ч. 1, ст. 86 КПК України, яка прямо наголошує, що: «доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом». Отримання доказів, внаслідок виконання процесуальних дій з їх отримання, поза межами строку досудового розслідування, тобто не у порядку, встановленому у ч. 1, ст.116 КПК України, можуть привести до того, що такі докази можуть бути визнані судом недопустимими доказами, за звичайним клопотанням сторони захисту, та у відповідності до положень передбачених у ч. 1, ст. 86 КПК України, стосовно того, що: «недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення».
Слідчий суддя, аналізуючи посилання сторони скаржниці щодо визнання недопустимими докази та вимоги кримінально-процесуального законодавства зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Враховуючи вказане положення, на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не має права давати оцінку доказам та визнавати їх недопустимими. За таких обставин вказана вимога задоволенню не підлягає.
Що стосується вимоги скаржниці про надання оцінки факту бездіяльності та навмисного зловживання права з боку Фастівського місцевого прокурора ОСОБА_7 то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду, як джерело права.
Також ч.2 ст. 8 КПК України визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст. 17 (заборона зловживання правами) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Практика Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справах: Lawless v. Ireland, Refah Partisi and Others v. Turkey (2003), Preda and Dardari v. Italy (1999), Witzsch v/ Germany (2005) дає підстави визначити такі ознаки зловживання конвенційними правами:

-зловживання може проявлятися в усвідомлених вольових вчинках чи систематичній діяльності, що формально спирається на положення (норми та принципи) Конвенції;

-такі вчинки та діяльність переслідують іншу мету, ніж та, що передбачена відповідною нормою Конвенції;

-зазначені вчинки та діяльність порушуватимуть (або становитимуть реальну загрозу порушення) конвенційні права і свободи, що проявлятиметься (або матиме на меті) у їхньому обмеженні чи скасуванні, зокрема через знищення ідеалів та цінностей демократії (демократичного суспільства), які декларуються текстом та духом Конвенції.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ № 11 від 17.10.2014 року визначено, що оцінюючи спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень, слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій; наявність періодів бездіяльності (неактивності), причини якої мають з`ясовуватись у кожному конкретному провадженні; своєчасність повідомлення особи про підозру; обґрунтованість відкладення та зупинення кримінального провадження; у тому числі щодо повідомлення учасників кримінального провадження про час та місце судового засідання; повноту та своєчасність вжиття слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом (суддею) заходів забезпечення кримінального провадження та інших заходів, спрямованих на недопущення недобросовісної поведінки учасників кримінального провадження; характер та ефективність дій, спрямованих на прискорення кримінального провадження.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року прокурорами Фастівської місцевої прокуратури 16.09.2014 року, 20.01.2015 року, 19.02.2015 року, 06.04.2015 року, 13.07.2015 року, 03.11.2015 року, 04.01.2016 року було винесено постанови про закриття кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 p.. Ухвалами слідчих суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області вказані постанови скасовані та направлено матеріали кримінального провадження для організації подальшого досудового розслідування. Дії органів досудового розслідуванні свідчать про зловживання правом (т.2, а.к. п. 158).
Дослідивши матеріали кримінального провадження, аналізуючи практику Європейського суду з прав людини слідчий суддя дійшов наступного висновку. Не направлення постанови про прийняття процесуального рішення сторонам кримінального провадження, відсутність належного опису та нумерації кримінального провадження свідчать про бездіяльність прокурора, проте, слідчий суддя не вбачає, у діях прокурора, ОСОБА_7 , як зазначає представник скаржниці, системного та навмисного зловживання конвенційними правами. За таких обставин вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 28, 111, 116, 284, 303, 308 КПК України ст. 17 Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 на неправомірні дії, системну бездіяльність, та порушення розумних строків у вигляді зловживання правом, неправомірне винесення в.о. керівника Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 постанови від 25 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0001068 від 26.07.2014 року задовольнити частково.

Визнати бездіяльність органів Фастівської місцевої прокуратури, щодо ненадання ОСОБА_3 та її представнику, ОСОБА_4 матеріалів кримінального провадження для ознайомлення згідно заяви від 18.04.2016 року, та ненаданням витягу з ЄРДР по заяві від 04.03.2016 року.
Зобов`язати прокурора Фастівської місцевої прокуратури надати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0001068 від 26.07.2014 у відповідності до положень передбачених ст.ст. 111, 136 КПК України.
В решті скарги відмовити.
Ухвала в частині відмови у скасуванні постанови про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1