Справа № 372/3463/15-к
№1-кп-7/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000344 від 18.05.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого електромонтером ПАТ Енергія, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17 травня 2014 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 спустився зі своєї квартири АДРЕСА_3 , де на вулиці зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_4 .. В ході розмови між ними виникла сварка, оскільки ОСОБА_4 зневажливо висловився на адресу дружини ОСОБА_6 , і на грунті раптово виниклих неприязнених відносин ОСОБА_6 здійснив два постріли із гладкоствольної вогнепальної зброї пристрою Форт 12Р калібром 9 мм Р.А., для відстрілу гумових куль, спорядженими еластичними снарядами травматичної дії, яку мав при собі, чим заподіяв ОСОБА_4 рани в області лівого коліна ноги та правої сідниці, що згідно висновку судово-медичного експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я і могли утворитися внаслідок застосування пристрою Форт 12Р калібром 9 мм, для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину визнав частково, та визнав факт спричинення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, саме ним було заподіяно внаслідок двох пострілів із пристрою Форт, тілесні ушкодження ОСОБА_4 , але він здійснював самозахист від загрози насилля з боку потерпілого. Обвинувачений суду показав, що 16.05.2014 року він із своєю дружиною був у гостях на дні народження, серед гостей була і дівчина потерпілого, яка є подругою його дружини, ввечері зайшов ОСОБА_4 із собакою бійцівської породи, вів себе неадекватно, та агресивно, після чого пішов додому. Наступного дня ОСОБА_4 йому неодноразово став телефонувати і погрожувати та вимагати зустріч і вибачення за начебто неправильну його поведінку. ОСОБА_4 неодноразово ображав його вагітну дружину, тому він погодився зустрітись. По телефону вони домовились про зустріч біля будинку, де він проживає. Близько 21 години потерпілий під`їхав на автомобілі з трьома чоловіками до його будинку по АДРЕСА_4 . Виходивши із квартири для бесіди із ОСОБА_4 він взяв пістолет для самооборони, який колись купив, так як боявся потерпілого. Із автомобіля вийшов потерпілий та ще один чоловік, а інші двоє залишились в машині. Розмовляли на парапеті коло під`їзду, після цього потерпілий став ображати його та його дружину, погрожувати, а інший чоловік витягнув електрошокер. Після цього він витягнув із кишені своєї куртки пістолет та вистрілив двічі в підлогу, в потерпілого він не цілився, але за реакцією зрозумів, що кулі потрапили в тіло потерпілого. Після цього товариш потерпілого допоміг ОСОБА_4 відійти до автомобіля, а він повернувся додому. Цивільний позов визнав частково на суму 1900 грн., в решті просив відмовити, оскільки потерпілий ніде непрацює. Він приїздив до потерпілого в лікарню, але останній відмовився від його допомоги. Щиро кається та просить суд суворо його не карати.

Суд вважає, що не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілого, свідків, експерта, письмовими доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні цивільний позов підтримав повністю, та просив його задовольнити, так як він поніс витрати на лікування в сумі 2630 грн., втратив заробіток 6000 грн., його дівчина заправляла паливо та привозила йому їжу та ліки, він місяць лікувався. Потерпілий суду показав, що його дівчина та дружина обвинуваченого є кращими подругами, напередодні події він зайшов забрати із гостей свою дівчину, де побачив неправильну поведінку обвинуваченого. Наступного дня він зателефонував обвинуваченому і запропонував йому зустрітись, поговорити, щоб той вибачився перед ним та його дівчиною, на що ОСОБА_6 погодився. 17.05.2014 року він приїхав на автомобілі в м. Українка, за його проханням на зустріч разом із ним пішов ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 і ОСОБА_10 залишились в автомобілі неподалік. Зустріч відбулася біля будинку № 25 по Дніпровському проспекту в м. Українка, де проживає обвинувачений на парапеті під навісом під`їзду. Вони із обвинуваченим почали розмову, під час якої він пропонував останньому вибачитись, а ОСОБА_11 стояв за декілька метрів. В цей час він почув хлопок та відчув біль в коліні, а потім обвинувачений направив на нього пістолет та вистрілив вдруге, куля потрапила в сідницю. Під час пострілу він бачив, як обвинувачений намагався поцілити йому в нижню частину тулубу, між ними було декілька метрів. Після цього обвинувачений зайшов у під`їзд, а він за допомогою ОСОБА_11 відійшов до автомобіля, а потім був доставлений в лікарню. Обвинувачений приїжджав до лікарні, але він не прийняв його вибачень. Вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 296 КК України бо обвинувачений умисно здійснював у нього постріли по причині існуючих між ними неприязнених відносин. Просить суд призначити найсуворіше покарання передбачене за даний злочин КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , цивільний позов підтримав та просив його задовольнити, та зазначив, що він вважає що дії обвинуваченого теж слід кваліфікувати за ст. 296 ч.4 КК України.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що того дня він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 і ОСОБА_11 поїхали в м. Українка. Біля будинку по пр-ту. Дніпровському ОСОБА_13 та Лісовий пішли на зустріч, а він із ОСОБА_9 залишились в машині. Він бачив, як ОСОБА_13 тікав від під`їзду в їх напрямку, та чув два постріла. Також він бачив як обвинувачений перезарядив пістолет та вистрілив в потерпілого, після чого зайшов у під`їзд. Лісовий допоміг ОСОБА_13 , у якого було видно кров на нозі та сідниці дістатись до автомобіля.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що ввечері 17.05.2014 року вони в чотирьох разом із ОСОБА_13 поїхати до ОСОБА_15 , щоб поговорити в м. Українка. Під час розмови ОСОБА_13 пропонував ОСОБА_15 вибачитись, та при розмові образив дружину ОСОБА_15 . Він бачив як обвинувачений витягнув пістолет та вистрілив потерпілому в ногу, потім вистрілив у нижню частину тулубу. Між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 були неприязні стосунки.

Свідок ОСОБА_16 показала, що добре знайома з потерпілим, а дружина обвинуваченого її подруга. 16.05.2014 року вона була в гостях, звідки її забрав ОСОБА_4 , в цей час між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 виник конфлікт. У обвинуваченого вона і раніше бачила пістолет.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 суду показав, що повністю підтримує свій висновок експерта. У потерпілого згідно медичної документації виявлено рани лівого коліна та правої сідниці, ніякі важливі органи не пошкоджені. При дачі висновку він керувався наказом МОЗ №6. Тілесні ушкодження виявлені у потерпілого відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, перебування потерпілого на лікуванні більший термін не впливає на визначення тяжкості тілесних ушкоджень.

Крім того вина ОСОБА_6 повністю підтверджується і матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

- протоколом огляду місця події від 17.05.2014 року, в якому зафіксовано місце розташування гільзи біля під`їзду будинку АДРЕСА_4 ;

- протоколом огляду місця події від 17.05.2014 року, де зафіксовано вид пристрою Форт виявленого по місцю проживання обвинуваченого;

- протоколом огляду місця події від 18.05.2014 року та довідкою лікаря, в яких зафіксовано кулю, яка вилучена із тіла потерпілого;

- висновком експерта № 586 ВКЕ від 31.05.2014 року, згідно якого вилучений у ОСОБА_15 предмет є гладкоствольною вогнепальною зброєю пристроєм Форт 12Р, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду, придатний для стрільби патронами калібру 9 мм Р.А. з гумовою кулею, вилучена з місця події гільза була стріляна із вилученого у обвинуваченого пістолета Форт 12Р;

- висновком експерта № 58 від 19.06.2014 року, згідно якого у ОСОБА_4 згідно медичної документації виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани в області лівого колінного суглобу, рани в області правої сідниці, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я і могли утворитися внаслідок застосування пристрою Форт 12Р калібром 9 мм, для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, потерпілому було заподіяно не менше двох прикладань сили;

- фототаблицями, на яких зображено тілесні ушкодження на тілі потерпілого, а також місце злочину.

- висновком судово-медичної (комісійної) експертизи №37-2016/0 від 16.06.2016 року, відповідно до якої вказується, що кожне з тілесних ушкоджень, яке було спричинено ОСОБА_4 відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а тому суд з врахуванням викладеного не бере до уваги через неналежність висновок експерта №234/Е від 30.12.2015 року, де зазначається, що тілесні пошкодження у ОСОБА_18 не являлись небезпечними для життя у момент утворення, та відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, які визвали за собою тривалий розлад здоров`я на термін більше 21-го дня, оскільки він повністю спростовується висновком судово-медичної (комісійної) експертизи №37-2016/0 від 16.06.2016 року, де зазначено, що кожне з тілесних ушкоджень, що було спричинено ОСОБА_4 відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному нанесенні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ході судового розгляду потерпілий не довів наявності в діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України, не обґрунтував свою позицію належними і допустимими доказами, із встановлених судом фактичних обставин в судовому засіданні вбачається, що спрямованість умислу, мотиви, цілі винного та обставини вчинення ним злочину спростовують доводи потерпілого про наявність кваліфікуючих ознак хуліганства, а вказують на наявність кваліфікуючих ознак злочину проти особи, а саме злочину, відповідальність за який встановлена ч.2 ст.125 КК України, що виключає можливість кримінальної відповідальності за це ж діяння за ч.4 ст.296 КК України.

Аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень наявності умислу на спричинення тілесних ушкоджень неправдивими, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів по справі, а покази обвинуваченого в частині визнання факту спричинення потерпілому таких ушкоджень саме ним внаслідок здійснення двох пострілів із зброї правдивими, оскільки вони узгоджуються із наявними у справі доказами. Доводи про здійснення обвинуваченим захисту від загрози фізичного насильства з боку потерпілого, суд вважає безпідставними, так як у обвинуваченого не виявлено жодних тілесних ушкоджень, достовірних даних, які б вказували на реальність подібних загроз суду не повідомлено, обставин, які б вказували на виникнення у обвинуваченого стану необхідної оборони, під час судового розгляду не встановлено. Частково неправдиві покази обвинуваченого в частині заперечення наявності умислу на спричинення тілесних ушкоджень суд розцінює як спосіб захисту та намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння. Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого державним обвинуваченням злочину доводиться сукупністю зібраних у справі і досліджених судом доказів та об`єктивно не спростовано жодним доказом. Заперечення в цій частині обвинувачення суд вважає непереконливими, протирічливими, такими, що не ґрунтуються на поданих суду доказах.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання відсутні. Суд вважає непереконливими посилання обвинуваченого у судових дебатах на щире каяття, оскільки вони суперечать його ж позиції під час судового розгляду, тому цю обставину не враховує як пом`якшуючу при призначенні покарання.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи та сім`ю, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, думку потерпілого, який вважав необхідним призначення суворого покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд вважає можливим застосування ст.ст. 75, 76 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного цим вироком покарання за умови виконання певних обов`язків, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_4 яким потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 реальні збитки, а саме витрати на лікування та відновлення здоров`я в розмірі 2630 грн., втрачений дохід в розмірі 6000 грн., підлягає частковому задоволенню. Суд враховує, наявні у справі докази на підтверджується факту заподіяння йому матеріальної шкоди лише в частині вартості лікувальних засобів. Стосовно інших витрат на придбання харчів та пального суд вважає недоведеним їх співвіднесення із наслідками вчиненого злочину, тому достатніх підстав для стягнення цих коштів з обвинуваченого суд не вбачає. Суду не подано доказів існування доходу у потерпілого, який ним було втрачено внаслідок тимчасової непрацездатності, розміру такого доходу (заробітку), існування трудових чи інших правовідносин між ним та ПП Агросоюз, тому в цій частині суд вважає цивільний позов безпідставним. Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.100 КПК України речові докази, що зберігаються в кімнаті речових доказів Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, а саме належний ОСОБА_19 пристрій для відстрілу гумовими кулями Форт 12Р слід йому повернути як законному володільцеві, а інші речові докази знищити.

Підстав для стягнення судових витрат за проведення експертиз суд не вбачає оскільки вони повністю сплачені обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспеції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на Обухівський міжрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в місті Києві та Київській області.

Речові докази пристрій Форт 12Р калібром 9 мм Р.А. № НОМЕР_1 , виробництва заводу Форт, повернути ОСОБА_19 , два патрони калібру 9 мм Р.А., гільзу, частково пошкоджений предмет, зовні схожий на кулю до пристрою для відстрілу набоїв з гумовими кулями, протяжку ствола, первинне упакування знищити.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди - 1902 гривні 76 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя