Справа № 317/2550/14-к
№ 1к/п/317/5/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілих ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №000570 від 01.04.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, що має неповну середню освіту, маючого на утриманні малолітню дитину, не працевлаштованого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого за ч. 2 ст. 121 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, не одруженого, працюючого токарем-револьверщиком у ВАТ «Мотор Січ», мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого за ч.1,2 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В:
15.04.2012 приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання своєї матері ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюючи ОСОБА_10 у здійсненні крадіжки мобільного телефону їх матері, яка відбулась на передодні, вирішили з`ясувати вказані обставини та направились до сторожки крупорушки розташованої за адресою:АДРЕСА_4 , в якій мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, 15.04.2012 приблизно о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_8 , який показав місцезнаходження приміщення сторожки за адресою АДРЕСА_4 , прибули до вищевказаної адреси, де шляхом вільного доступу через незаперті дверіОСОБА_5 та ОСОБА_6 увійшли до приміщення, де мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та почали руками наносити чисельні удари в область обличчя ОСОБА_10 .
З метою припинення конфлікту ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_6 та намагався завадити його діям, висловлюючи вимогу припинити бійку. Проте, у відповідь на це ОСОБА_6 наніс йому удар рукою в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого переламу кісток носу без зміщення кісткових фрагментів, крововилив з набряком м`яких тканин в області носа, які згідно з висновком експерта № 1601 від 18.06.2012 р. в сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Крім того під час вищевказаного конфлікту без розриву у часі ОСОБА_6 побачив сплячого ОСОБА_11 , підійшовши до останнього, наніс йому один удар рукою в область обличчя, в результаті чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з набряком м`яких тканин в області лівої вушної раковини, крововиливу на верхньому віці правого ока, садно в лівій завушній області, які згідно з висновком експерта № 1049 від 16.04.2015 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав себе винним у скоєному злочині та пояснив, що дійсно 15.04.2012 року вони дізнались, що напередодні у їхньої матері ОСОБА_9 зник телефон, коли вона перебувала в гостях у ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . При цьому там знаходився також і ОСОБА_10 , тому всі вирішили, що телефон вкрасти міг тільки він. Для того, щоб з`ясувати вказані обставини, вони разом з братом ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який показав місцезнаходження приміщення сторожки, де мешкали брати ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , прибули за зазначеною адресою та почали розпитувати у братів ОСОБА_13 про зниклий телефон. Почалась бійка, в ході якої ОСОБА_6 ліктем наніс удар ОСОБА_8 в область обличчя, щоб той припинив бити ОСОБА_10 . З приводу нанесення удару ОСОБА_11 , моменту нанесення удару він не пам`ятає, однак не заперечує можливості нанесення удару і ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив обставини, в ході який його брат ОСОБА_6 наніс удар ліктем в область обличчя ОСОБА_8 .
Вина ОСОБА_6 підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1601 від 18.06.2012 р., відповідно до якого закритий перелом кісток носу без зміщення кісткових фрагментів, крововилив з набряком м`яких тканин в області носа у ОСОБА_8 у сукупності кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, крововилив з набряком м`яких тканин в області лівої вушної раковини, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Давність виникнення тілесних ушкоджень не протирічить терміну, зазначеному ОСОБА_8 та обставинам справи.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1049 від 16.04.2012 р. тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з набряком м`яких тканин в області лівої вушної раковини, крововиливу на верхньому віці правого ока, садно в лівій завушній області у ОСОБА_11 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. Давність виникнення тілесних ушкоджень не протирічить терміну, зазначеному ОСОБА_10 та обставинам справи.
Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , він мешкає в одному будинку із ОСОБА_12 , із якою вони проживають однією сім`єю. За декілька днів до Великодня у них в гостях перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 . Після спільного вживання алкоголю, всі полягали відпочивати, а коли прокинулись, ОСОБА_10 у будинку не було, а ОСОБА_9 пояснила, що зник її телефон. Враховуючи відсутність ОСОБА_10 , вони припустили, що телефон міг взяти саме він.
15.04.2012 р. до них прийшли брати Теплови для з`ясування обставин зникнення мобільного телефону. Вони разом пішли до крупорушки, де мешкав ОСОБА_15 . ОСОБА_8 пояснив, що зайшовши до приміщення, побачив ОСОБА_15 та повідомив йому, що прийшли люди розбиратися з приводу зникнення телефону ОСОБА_9 . Після цього до приміщення увійшли обидва брата Теплови, які почали питати у ОСОБА_16 , де телефон. Почувши відповідь, що телефон він не брав, обидва Теплова почали його бити, наносячи численні удари руками та ногами, від яких ОСОБА_10 , впав на підлогу. Побачивши, що у кімнаті також знаходиться ОСОБА_11 , який спав, до нього підійшов ОСОБА_6 , і також почав його бити. З метою припинення таких дій, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_6 та намагався завадити його діям, висловлюючи вимогу припинити бійку, проте, у відповідь на це ОСОБА_6 наніс йому удар ліктем по обличчю. Внаслідок цього у нього запаморочилося в очах, з носу пішла кров.
Допитана у якості свідка ОСОБА_12 надала аналогічні пояснення, окрім того повідомила, що після того як ОСОБА_8 з братами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 повернулись до них до додому, у ОСОБА_8 був розбитий ніс, обличчя було в крові. ОСОБА_8 пояснив, що удар йому наніс ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що із братами Тепловими раніше взагалі не був знайомий. Проживав він в окремій кімнаті на крупорушці, яка належить його братові ОСОБА_19 15.04.2012 р. святкувалося свято Великодня і він весь день перебував на річці, де ловив рибу. Після повернення додому приблизно о 18-00 годині він ліг відпочивати. Прокинувся він від того, що по його тілу наносилися удари. Відкривши очі, він побачив ОСОБА_20 та двох невідомих раніше осіб, в подальшому він дізнався, що це були брати Теплови. Один із Теплових бив його брата ОСОБА_16 , а другий не давав йому піднятися, в результаті чого наніс йому удар в область голови. Під час побиття вони вимагали від ОСОБА_16 повернути телефон, а ОСОБА_16 пояснював, що він ніякого телефону не брав.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_19 пояснив, що про вищезазначені обставини йому стало відомо від брата ОСОБА_11 , який йому повідомив, що брати Теплови побили його та їх брата ОСОБА_16 .
Надані в судовому засіданні пояснення як ОСОБА_6 , ОСОБА_5 так і потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , та свідка ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями, наданими ними під час проведення відтворення обстановки та обставин подій від 24.04.2012 року.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце роботи, за яким також позитивно характеризується, розкаявся в скоєному, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває,

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, суд враховує той факт, що злочин, який скоїв ОСОБА_6 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а відповідно до ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі. У зв`язку з тим, що обставини вчинення кримінального правопорушення відбулись 15.04.2012 року, ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного покарання..

Окрім того, відповідно до зміненого обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 15.04.2012 р. приблизно о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_8 ,який показав місцезнаходження приміщення сторожки за адресою АДРЕСА_4 , прибули до вищевказаної адреси, де шляхом вільного доступу через незаперті дверіОСОБА_5 та ОСОБА_6 увійшли до приміщення, де мешкали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та почали руками наносити чисельні удари в область обличчя ОСОБА_10 .
Далі, приблизно о 19 годині 10 хвилин 15 квітня 2012 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 прибули до будинку за адресою: АДРЕСА_5 , за місцем мешкання ОСОБА_12 , де ОСОБА_10 сів у крісло для подальшого з`ясування обставин, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали розпитувати у присутніх у будинку ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про обставини зникнення викраденого телефону їх матері. Вказаний конфлікт у будинку ОСОБА_12 відбувався тривалий час та припинився після того, як ОСОБА_12 заявила про відшкодування нею вартості зниклого мобільного телефону та запропонувала залишитися на святкуванні дня народження, брати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відмовились від запрошення та вийшли з будинку, розійшовшись у різні сторони, ОСОБА_10 пішов додому, а брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направились до місцевого кафе, розташованого в с. Степне, Запорізького району, Запорізької області.

Далі не зупиняючись на скоєному приблизно через годину ОСОБА_5 використавши запрошення ОСОБА_12 , як привід, повертаючись до місця мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_5 для подальшого з`ясування обставин зникнення телефону ОСОБА_9 , на ґрунтовій дорозі, яка веде до кладовища у селі Степному Запорізького району Запорізької області, зустрів ОСОБА_10 вважаючи, що ніхто інший крім останнього не міг вчинити крадіжку мобільного телефону ОСОБА_9 , маючи усимел на спричинення тілесних ушкоджень не передбачаючи того, що від цього може наступити смерть потерпілого, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, наніс ОСОБА_10 удар в область черевної порожнини, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синця та крововилива в м`яких тканинах на передній черевній стінці у нижньому краї правої реберної дуги, глибокий «древовидний» розрив на діафрагмальній поверхні печінки, крововилив у ложа жовчного міхура, крововилив у воріт правої нирки, в жировій її капсулі, у нижнього полюса, а також синець і крововилив на фоні його, уздовж хребта в поперековому відділі, внаслідок чого від закритої травми черева, яка супроводжувалася розривом печінки з подальшою внутрішньочеревною кровотечею, що обумовила крововтрату, настала смерть потерпілого на місці злочину. Згідно з висновком експерта № 1546 від 16.04.2012 отримані ОСОБА_10 тілесні ушкодження кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, які перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ст. 377 КПК України, досліджені надані сторонами обвинувачення та захисту докази.
Під час судового розгляду на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України сторона обвинувачення посилались на покази свідків ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , висновки судово-медичних експертиз та інших експертиз, проведених в рамках кримінального провадження.В судовому засіданні сторона обвинувачення спиралися лише на ці докази і вважали, що вони однозначно підтверджують вину ОСОБА_5 .

Однак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження не доведена і він підлягає виправданню у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого за наступних підстав.

Під час судового розгляду кримінального провадження, суд враховує основні засади кримінального судочинствазакріплені в ст. 7 КПК України, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так, ст. 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічної позиції держави, закріпленої також і у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77). У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (Заява N 387/03) 20 вересня 2012 року, Європейським судом зверталася увага на факти неможливості встановити "поза розумним сумнівом" причетність до вчинення злочину, відтак констатовано порушення ст. 14 у поєднанні зі ст. 2 Конвенції в її процесуальному аспекті, у зв`язку з не приведенням державними органами розслідування можливих інших мотивів.

Згідно зі ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд, оцінивши наявні у справі докази в порядку ст. 323 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, в їх сукупності, вважає, що пред`явлене обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 1 статті 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається зі зміненого обвинувального акту, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000570 від 01.04.2014 року ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 15.04.2012 року після перебування у будинку, де проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_8 приблизно о 19 год.10 хвил., де пробили тривалий час, розійшлися по домівкам, а приблизно через годину після цього, ОСОБА_5 повернувся та на грунтовій дорозі, яка веде до кладовища у с.Степному, зустрів ОСОБА_10 та наніс йому удар в область черевної порожнини, від якого настала смерть потерпілого.
При цьому обвинувачення не є конкретним, в обвинувальному акті не зазначено час, місце, спосіб та інші обставини нанесення удару ОСОБА_10 , що підлягає обов`язковому доказуванню відповідно до вимог ст..91 КПК України
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та надав показання, що незадовго до свята Великодня у 2012 році у його матері ОСОБА_9 під час перебування в будинку, де спільно мешкають ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , за невідомих обставин зник мобільний телефон. Особи, що перебували у будинку в день зникнення телефону висловили припущення, що це міг зробити ОСОБА_10 . Проте, останній у крадіжці телефону не зізнався.
15.04.2012 р. після застілля, він разом зі своїм братом ОСОБА_6 вирішили з`ясувати обставини зникнення телефону, для чого направилися до ОСОБА_8 і ОСОБА_12 . Оскільки вони не знали, де живе ОСОБА_10 , вони попрохали ОСОБА_8 провести їх до цієї особи, на що ОСОБА_8 погодився. Він провів братів Теплових до крупорушки та сам увійшов в її приміщення. Через декілька хвилин вони також увійшли до приміщення крупорушки вслід за ОСОБА_8 . В приміщенні крупорушки знаходився ОСОБА_10 , у якого ОСОБА_5 спитав, де дівся телефон його матері, на що ОСОБА_10 відповів, що телефон не брав. Вважаючи, що той говорить неправду, ОСОБА_5 пояснив, що ударив його в обличчя та продовжив розпитувати обставини зникнення телефону. ОСОБА_10 грубив у відповідь і пояснював, що до зникнення телефону не причетний. ОСОБА_5 пояснив, що поведінка ОСОБА_10 його обурила і він наніс йому ще декілька ударів по обличчю. Продовжуючи давати показання, ОСОБА_5 пояснив, що за пропозицією свого брата ОСОБА_21 всі пішли у будинок ОСОБА_8 , щоб з`ясувати обставини зникнення телефону з іншими особами, що перебували у будинку в день його зникнення.
У цьому будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 розмовляли щодо обставин зникнення телефону та можливого причетності до цього ОСОБА_10 . Останній знову пояснював, що крадіжку телефону не вчиняв. Розмова скінчилася тим, що ОСОБА_12 заявила, що готова відшкодувати вартість телефону, виходячи з того, що він зник в її будинку.
ОСОБА_5 пояснив, що з будинку вийшли він з братом, а за ними ОСОБА_10 . Приблизно через 10 метрів, їхні дороги розійшлися і він з братом пішов в іншому напрямку. На вулиці ОСОБА_10 вони ударів не наносили, в приміщенні крупорушки та вдома у ОСОБА_12 наносили ОСОБА_10 тільки ляпаси по обличчю, в область черевної порожнини взагалі ніяких ударів ніколи не наносили. Після цього, брати Теплови пішли додому, дома нікого не було і вони пішли до кафе забрати маму та дружин, біля 20 год. повернулись всі разом додому. Вдома ще сідали за стіл, святкували Великдень, після того як всі полягали спати, приблизно о 21-30 год, він знову повернувся до ОСОБА_12 , тому як вона запрошувала його «на тортик», був у неї приблизно 15-20 хвил., пройшовши приблизно 200 м. по дорозі до додому, його затримали працівники міліції.
Аналогічні показання в судовому засіданні надав і ОСОБА_6 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що за декілька днів до Великодня вона разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_10 перебували в гостях у будинку, в якому мешкають ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Після спільного вживання алкоголю, всі полягали відпочивати. При цьому поруч із собою вона поклала два мобільні телефони. Коли прокинулася, ОСОБА_10 у будинку не було, а один з телефонів зник. Враховуючи відсутність ОСОБА_10 , присутні подумали, що телефон міг взяти саме він. Проте, це було лише припущення, яке висловили ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Про зникнення телефону вона розповіла своєму синові ОСОБА_22 . День Великодня 15.04.2012 р. вона святкувала зі своїми синами та їхніми дружинами. Після застілля після 18 год. сини пішли за цигарками. Повернулися вони приблизно через годину, зайшли за ними в кафе, пояснили, що ходили на крупорушку з`ясувати у ОСОБА_10 про зникнення мобільного телефону. Коли всі лягли спати, ОСОБА_5 пішов до ОСОБА_12 , так як у неї напередодні був день народження. Біля 24 год. приїхали працівники міліції, забрали ОСОБА_21 , який знаходився вдома, а ОСОБА_23 був вже у них в машині.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що раніше являлася співмешканкою ОСОБА_6 15.04.2012 р. приблизно о 17-00 годині вона разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_14 перебували в с.Степному в гостях у ОСОБА_9 . Під час святкування всі присутні у невеликій кількості вживали алкогольні напої. Після застілля ОСОБА_5 і ОСОБА_6 кудись пішли, пояснюючи, що йдуть купувати цигарки. Через деякий час вони повернулися та прийшли за ними в кафе. Цього ж вечора братів ОСОБА_17 затримали працівники міліції.
Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_14 , яка є співмешканкою ОСОБА_5 і живе з ним як чоловік з дружиною, не оформлюючи шлюбних відносин. Окрім того, пояснила, що після повернення з кафе, вони деякий час ще посиділи дома, а потім ОСОБА_5 пішов до ОСОБА_12 «на тортик», вночі приїхала міліція та затримала ОСОБА_21 , ОСОБА_23 вже знаходився в машині.
Свідок ОСОБА_25 пояснила, що 15.04.2012 р. ввечері вона бачила братів Теплових в кафе «Фенікс» приблизно у період часу з 19-40 години до 19-50 години, вказавши що може помилятися в межах 15-20 хвилин. Пробули в кафе вони приблизно 5-10 хвилин. На питання захисника пояснила, що Теплови пішли с кафе біля 20 год.
Потерпілий ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що на крупорушці у 2012 році постійно проживали та працювали його брати ОСОБА_16 та ОСОБА_26 . ІНФОРМАЦІЯ_3 святкувалося свято Великодня. У період з 12 до 15 години він перебував на крупорушці, після чого уїхав. Там залишився його брат ОСОБА_15 , який перебував у тверезому стані, тілесних ушкоджень на його тілі не було. Приблизно о 19-00 годині йому зателефонував ОСОБА_27 , пізніше, у телефонній розмові з ОСОБА_11 він дізнався, що на територію крупорушки прийшли брати Теплови разом з ОСОБА_8 . Вони побили його та ОСОБА_15 , забравши останнього із собою. На автомобілі «таксі» він із м.Запоріжжя приїхав до с.Степне приблизно після 20-00 години, де побачив брата ОСОБА_28 із тілесними ушкодженнями у виді синців та крововиливів, який пояснив йому що невідомі особи побили його та ОСОБА_10 та вимагали від нього повернути телефон. Також зі слів ОСОБА_26 стало відомо, що особи, які його побили забрали ОСОБА_16 разом із собою та пішли в невідомому напрямку. На доріжці, що вела до кладовища дійсно було виявлено труп ОСОБА_10 із численними тілесними ушкодженнями.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснював тільки обставини конфлікту, який відбувався на крупорушці. Що відбувалось далі, після того як брати Теплови разом с ОСОБА_8 та його братом ОСОБА_29 покинули крупорушку йому не відомо.
Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , 15.04.2012 р. після повернення з крупорушки разом з братами ОСОБА_17 та ОСОБА_30 вони пробили у них в будинку приблизно 40-60 хвил., при цьому ОСОБА_16 сидів в кріслі, а брати Теплови вимагали від нього повернення телефону та продовжували наносити удари по обличчю,після чого разом пішли в бік кладовища по грунтовій дорозі, приблизно через дві години повернувся ОСОБА_31 , і як тільки він пішов, одразу приїхала міліція. Показання ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні щодо висловлювань Теплових, коли вони уходили, щоб ОСОБА_8 надав їм лопату для закопування ОСОБА_10 , суд як належний доказ доведеності вини не приймає, тому як це тільки припущення сторони обвинувачення і сам ОСОБА_8 , пояснив, що він сприйняв це висловлювання як жарт та не звернув на нього уваги.
Допитана у якості свідка ОСОБА_12 надала аналогічні пояснення, окрім того повідомила, що як брати Теплови наносили ОСОБА_32 удари вона не бачила, тому як стояла спиною, тільки чула звуки ударів. Після того як вона запропонувала ОСОБА_17 відшкодувати вартість зниклого мобільного телефону, Теплови разом з ОСОБА_33 покинули їх будинок. Приблизно через годину ОСОБА_31 повернувся на її запрошення, коли він уходив, було вже темно близько 22 год., і одразу за ним приїхала міліція.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1229-Д від 20.04.2012 р., при експертному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено морфологічні зміни печінки, характерні для хронічної алкогольної інтоксикації, що свідчить про те, що приємлімо до абсолютно здорової людини, приблизно аналогічної конституції та віку без вищенаведених змін в печінці, зовнішня травмуючи сила для отримання таких пошкоджень, які привели до смерті потерпілого повинна бути більшою.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 № 1546 від 16.04.2012 року комплекс ушкоджень в виді крововиливу на рівні нижнього краю правої реберної дуги з крововиливом в м`які тканини, травматичний розрив печінки з масивним крововиливом в черевну порожнину виникли від однократної травматичної дії тупим предметом. Дані ушкодження у живих осіб кваліфікувались би як тяжкі, небезпечні для життя і в даному випадку перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого після спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень настала через короткий проміжок часу. Окрім того, в висновках експертизи зазначено, що маловірогідно, що з такими пошкодженнями потерпілий міг самостійно пересуватись. В крові від трупа потерпілого виявлено 3,5% етилового спирту, що при житті могло відповідати тяжкій алкогольній інтоксикації.
Відповідно до висновку вищезазначеної експертизи смерть ОСОБА_10 настала за 15-20 годин до початку дослідження трупа в морзі, тобто з 17 год. до 22 год.
Відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи № 39/к від 19.02.2013 року смерть ОСОБА_10 настала вірогідніше за все з 20.00 до 23.00 год. 15.04.2012 р.При цьому, повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_10 надійшло до Запорізького РВ ГУМВС України в області об 23-05 годині 15.04.2012, що свідчить про більш раннє настання смерті.

В ході судового розгляду справи опитані експерти ОСОБА_34 , який проводив експертизу № 1546 від 16.04.2012 р., та експерт ОСОБА_35 , який брав участь в проведенні комісійної судово-медичної експертизи №39/к від 19.02. 2013 року. Експерти пояснили, що дійсно смерть настала від сильного однократного удару в область черевної порожнини, який навіть відобразився на протилежній поверхні травмуючої дії. Ніяких інших ушкоджень на трупі не виявлено. Під час допиту в судовому засідання судово-медичний експерт ОСОБА_35 надав повністю аналогічні уточнення та роз`яснення з приводу проведеної ним експертизи, вказавши, що єдиним, в чому різняться висновки експертів є час настання смерті. Така розбіжність пояснюється тим, що при проведенні комісійної експертизи було взято до уваги максимальну кількість факторів, що враховуються при визначенні часу настання смерті, тому вважає, що смерть ОСОБА_10 вірогідніше за все настала з 20 год. до 23 год.
В ході розгляду кримінального провадження захистом неодноразово ставилось питання про призначення судово-медичної експертизи з приводу встановлення більш точного часу настання смерті ОСОБА_10 , однак експертиза не була проведена з причин, незалежних від сторони захисту (а саме високої вартості послуг експерта, які необхідно було сплатити за рахунок обвинувачених та тривалістю її проведення в безоплатній установі). Прокурор не заперечуючи проти необхідності проведення такої експертизи, самостійно зазначеного клопотання не заявив хоча мав можливість її провести за рахунок держави.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.04.2012 р. об`єктом огляду є грунтова дорога, розташована паралельно домоволодінню АДРЕСА_5 ,яка бере свій початок від асфальтної дороги по вул.. Першотравневій за напрямком до старого кладовища. На відстані 47 см від краю асфальтної дороги по вул.. Першотравневій в с.Степне Запорізького району Запорізької області на грунтовій дорозі знаходиться труп ОСОБА_10 . При цьому в обвинувальному акті не зазначено де саме на грунтовій дорозі ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_10 та наніс йому удар та в який спосіб.
У зв`язку з викладеними обставинами, суд позбавлений можливості зробити беззаперечний і однозначний висновок в який саме час, яким способом та в якому місці, ОСОБА_5 наніс удар потерпілому.
З обвинувального акту вбачається, що після конфлікту в будинку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 пішов додому, а брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направились до місцевого кафе, розташованого в с.Степне Запорізького району Запорізької області. Ці обставини не заперечуються допитаними свідками та самими обвинуваченими. Аналізуючи покази допитаних осіб, які були безпосередніми свідками конфлікту між братами Тепловими та ОСОБА_36 ., суд звертає увагу, що жодним з них, включаючи як самих потерпілих так і обвинуваченого не доведено вчинення ОСОБА_5 удару в область черевної порожнини ОСОБА_10 , не з`ясовано, в котрій годині ОСОБА_5 повернувся а також обставини при яких, ОСОБА_10 , який пішов додому опинився знову на грунтовій дорозі поблизу кладовища.
Висновок експерта № 445 від 20.04.2012 року, відповідно до якого не виключається можливість походження крові на об`єктах, вилучених з будинку ОСОБА_12 від потерпілого ОСОБА_10 не підтверджує наявність або відсутність обставин та фактів, які підлягають обов`язковому доказуванню.
Надані стороною обвинувачення висновки судово-медичної експертизи № 548 від 20.04.2012 р. спортивної кофти, спортивних штанів, кросівок, належних ОСОБА_6 , висновки судово-медичної експертизи № 547 від 20.04.2012 р. кофти, спортивних брюк, належних ОСОБА_5 , висновки експерта № 121 від 21.06.2012 р. щодо дослідження мікрооб`єктів з відкритих ділянок трупа ОСОБА_10 , його одягу, одягу ОСОБА_5 , а також зрізів нігтьових пластин у ОСОБА_5 не містять доказів, які б свідчили про скоєння злочину саме обвинуваченим.
Проведені відтворення обстановки та обставин події від 24.04.2012 року за участю ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , а також за участю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 містять інформацію про події, які відбувались на крупорушці за адресою: АДРЕСА_4 та в будинку ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_5 та не містять ніякої інформації щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Сумнівний характер вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Узагальнюючи викладене, суд приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення залишилися нез`ясованими обставини, які мають суттєве значення для законного та обґрунтованого вирішення даного кримінального провадження та ухвалення обвинувального вироку, а саме час, конкретне місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, тому суд приходить до вмотивованого висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано жодних переконливих доказів, що саме ОСОБА_5 та при яких обставинах вчинено кримінальне правопорушення, а для збору додаткових доказів можливості вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, тому обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Згідно з п.2 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно з законом.

Згідно з ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд, відповідно до ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніві щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає виправданню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Судові витрати на проведення експертиз необхідно віднести на рахунок держави
На підставі викладеного, куруючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом №11 від 11.05.1994 року,Протоколом №14 від 13.05.2004 року), ст. 62 Конституції України, ст.ст. 17, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1,2 ст. 125 КК України і призначити йому наступне покарання:
-за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк сто годин;
-за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на два роки;
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким, з урахуванням вимог ст.. 72 КК України, відповідно до якої одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді двох років обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі ст.. 49 КК України.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки - скасувати..
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.
Речові докази: відеореєстратор, вилучений в ході огляду території крупорушки за адресою: АДРЕСА_4 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_19 передати ОСОБА_19 ; диск для лазерних систем зчитування, залучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; вилучені 17.04.2012 р., кофту та брюки потерпілого ОСОБА_10 , фрагмент тканини, зразки крові потерпілого ОСОБА_10 , передані на зберігання в Запорізький РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; вилучені в ході огляду місця пригоди куртку білого кольору, куртку в клітину, мікрооб`єкти з відкритих ділянок тіла трупа ОСОБА_10 на дактоплівці, капці, вилучені біля трупа ОСОБА_10 , три змиви крові на марлевих тампонах, труси, шкарпетки, брюки з трупа, передані в камеру схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; грошові кошти, в розмірі тридцяти шести грн., вилучені у ОСОБА_11 передати ОСОБА_11 ; вилучені в ході проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 зразки вільних нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом, передані на зберігання до камери схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; светр, вилучений у ОСОБА_11 , спортивні брюки, вилучені у ОСОБА_8 , передані на зберігання в камеру схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; кофту та спортивні брюки, вилучені у ОСОБА_5 , передані на зберігання до камери схову знищити; зразки волосся з голови трупа ОСОБА_10 , змиви з обох рук ОСОБА_5 на двох марлевих тампонах, контрольний змив на марлевому тампоні, зразки вільних нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_5 з піднігтьовим вмістом на двох марлевих тампонах та контрольний змив на марлевому тампоні, змиви з обох рук ОСОБА_8 на двох марлевих тампонах, контрольний змив на марлевому тампоні, зразки вільних нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_8 з піднігтьовим вмістом, вилучені у ОСОБА_9 одяг, належний ОСОБА_5 , а саме пара кросівок, пара шкарпеток, спортивні брюки, спортивна куртка, туфлі, передані в камеру схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; портативний зарядний пристрій «Siemens», портативний зарядний пристрій «Nokia», гаманець, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 - передати йому, слід пальця руки, вилучений з поверхні чарки по АДРЕСА_4 , та ще два сліди пальців рук, залучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Nokia 2600», мобільний телефон «Nokia 1800»,куртку, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 ; зразки волосся з голови ОСОБА_8 , зразки волосся з голови ОСОБА_5 , зразки слини ОСОБА_8 на марлевому тампоні, зразки слини ОСОБА_5 на марлевому тампоні, зразки слини ОСОБА_6 на марлевому тампоні, зразки слини ОСОБА_11 на марлевому тампоні, передані на зберігання до камери схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1