Провадження № 11-кп/792/394/16
Справа № 676/754/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2016 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000962 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року,-

В с т а н о в и л а :
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000962 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України повернуто прокурору.

Позовну заяву ОСОБА_12 про відшкодування спричинених обвинуваченими збитків повернуто цивільному позивачу.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд виходив з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки викладені в ньому фактичні обставини та сформульоване обвинувачення є неконкретним, не містить викладу фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а кваліфікація протравних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суперечить вимогам кримінального закону, чим порушується право обвинувачених на захист.

У апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали суду. Стверджується, що обвинувальний акт з відповідними додатками, складений та поданий з дотриманням вимог закону. При цьому, суд на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки їм не дав, в результаті чого прийняв хибне та передчасне рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, оскільки вважає, що обвинувальний акт суперечить вимогам закону, захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_8 , який вважає, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством встановлений перелік відомостей, які обов`язково повинен містити обвинувальний акт. Цей перелік є вичерпним та широкому тлумаченню не підлягає.

Склавши обвинувальний акт, визнавши викладені у ньому та додатках до акту дані достатніми для спрямування провадження до суду, органи досудового розслідування та прокурор не дослідили їх з точки зору відповідності нормам КПК України.

Оскільки спірний обвинувальний акт вимогам чинного кримінального процесуального закону не відповідали, суд першої інстанції, слідуючи положенням п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обґрунтовано повернув їх прокурору для виконання вимог чинного законодавства.

Таке рішення місцевого суду, на переконання колегії суддів, є правильним, а викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, жодним чином не спростовують висновки суду та ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства.

Органами досудового розслідування, з якими погодився прокурор, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються в тому, що в ніч з 29 на 30 червня 2013 року, розподіливши ролі, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки, з корисливих мотивів, через вхідні двері, незаконно проникли до свиноферми ОСОБА_12 в с. Руда, Кам`янець-Подільського району, де намагалися таємно викрасти 10 мішків комбікорму, однак свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були викриті на місці події ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Разом з тим, в порушення вимог ст. 91 КПК України орган досудового розслідування в обвинувальному акті не вказав та не індивіалізував роль кожного обвинуваченого у вчиненні злочину, оскільки їх ролі були не аналогічними і останні для досягнення злочинної мети їх розділили між собою та діяли відповідно до завчасно оговореного плану дій, що жодним чином не знайшло свого відображення в процесуальному документі.

Більше того, ні органами досудового розслідування, ні прокурором не вказано та не зазначено, в чому ж саме обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а виключно продубльовані обставини вчинених останніми дій. При цьому, сам виклад фактичних обставин справи в обвинувальному акті щодо місця, способу вчинення злочину носить не конкретний, не індивіалізований, а подекуди публіцистичний характер, що прямо суперечить вимогам ст. 291 КПК України.

В той же час, органами досудового розслідування не викладено, у який спосіб обвинувачені проникли до приміщення, де потерпілий зберігав товарно-матеріальні цінності, оскільки відсутність інкримінування обвинуваченим таких дій не можна визнати конкретним обвинуваченням, разом з тим встановлення цих обставин є обов`язковим.

Відсутність вищевказаних даних в обвинувальному акті, його неповнота прямо суперечить нормам КПК України, а також порушує один із основних конституційних принципів обвинувачених право на захист, оскільки позбавляє останніх права повною мірою проводити захист від висунутого їм звинувачення, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують, збирати й подавати слідчому, прокурору, суду докази, тощо.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення, що порушує право на захист, є обґрунтованими.

Наведені дії органів досудового розслідування та прокурора позбавляють обвинувачених можливості користуватися гарантованим їм державою та Конституцією України правом на захист, що полягає у викладенні своїх показів, заперечень по кожному такому епізоду, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а суд належним чином встановити істину у провадженні.

Твердження прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, жодним чином не спростовує висновки суду, ґрунтуються на вільному тлумаченні норм кримінального процесуального законодавства та повністю спростовуються вищенаведеними даними.

Прокурором не наведено достатніх обґрунтувань істотного порушення судом норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. При цьому, колегія суддів враховує, що повернення обвинувального акту жодним чином не позбавляє органи досудового розслідування та прокурора повторно спрямувати провадження до суду у спосіб встановлений законом.

Посилання прокурора, на ті обставини, що в процесі розгляду провадження місцевий суд сам вправі викласти обсяг обвинувачення визнаного судом доведеним, відкинувши його в частині, яка не знайде свого підтвердження в процесі судового розгляду, підлягають відхиленню, оскільки це є не що іншим, як спробою перекласти проведення та організацію слідства, здобуття доказів на суд, що є не притаманною йому функцією.

Посилання прокурора на належну оголошену обвинуваченим підозру, не може бути безумовною підставою для скасування ухвали суду, оскільки оголошена підозра та складений і направлений до суду обвинувальний акт є не тотожними процесуальними документами і не можуть доповнювати один одного, в чому намагається переконати колегію суддів прокурор.

Ставлячи питання про скасування ухвали, прокурор, конкретних фактів порушення норм кримінального процесуального законодавства не навів, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування ухвали суду про повернення обвинувального акту у межах апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Разом з тим, місцевий суд за результатами підготовчого засідання у своїй ухвалі вдався до правової оцінки дій обвинувачених, оцінки доказів, матеріалів та фактичних обставин провадження, чого робити не міг, оскільки суд в даній стадії процесу не вправі заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді провадження, в тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинувачених.

За таких обставин, з мотивувальної частини ухвали місцевого суду підлягають виключенню вказівки та посилання про неправильну кваліфікацію діянь ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 органами досудового розслідування та прокурором.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000962 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України прокурору Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури для усунення виявлених судом та вказаних в ухвалі недоліків залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 посилання суду про неправильну правову кваліфікацію дій обвинувачених.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .