Ухвала
іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

цивільного позивача ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин та належним чином не мотивував свого рішення, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судове рішення ст.ст. 370, 420 КПК України. При цьому апеляційний суд розглянув провадження щодо її підзахисного без участі захисника, чим порушив право на захист.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Від представника потерпілої ОСОБА_9 надійшли заперечення, в яких він просить касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 01 січня 2015 року близько 17.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в м. Запоріжжя в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_10 , з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому численні удари металевою трубою в голову, по тулубу та кінцівкам, заподіявши останньому тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, цивільного позивача та представника потерпілої із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Положенням ст. 59, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційні права громадян на правову допомогу, на забезпечення цього права та права на захист від обвинувачення при вирішенні справ у судах та інших державних органах. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безкоштовно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Стаття 49 ч. 1 п. 3 КПК України передбачає, що суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а обвинувачений не залучив його.
У п. 1 ст. 6 Конвенції зазначено «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однак суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що під час вирішення питання про можливість судового провадження в суді апеляційної інстанції без участі захисника обвинувачений пояснив, що він не має матеріальної можливості залучити захисника самостійно.
При цьому суд апеляційної інстанції не роз`яснив ОСОБА_5 право на захист, не з`ясував у нього питання необхідності призначення захисника та не призначив йому захисника в порядку ст. 49 КПК України.
Тобто суд апеляційної інстанції порушив право ОСОБА_5 на захист та не забезпечив проведення щодо нього справедливого судового розгляду.
За таких обставин вирок суду апеляційної інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суд апеляційної інстанції має врахувати вищезазначене, перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах, й відповідно до вимог кримінального процесуального закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3