АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/318/16 Справа № 175/435/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу директора ТОВ «Компанія Автодніпро»ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року було частково задоволено клопотання слідчого Дніпропетровського ВП Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області та накладено арешт на майно, що було вилучено у ході проведенні обшуку 04 лютого 2016 року, а саме: на частку підробленої тонувальної плівки під брендом «Автоднепр» і «Janey», що є особистим винаходом компанії «Je Ni International Co., Ltd, Taiwan». Майно, в частині відмовленого у задоволенні клопотання про накладення арешту, що було вилучено у ході проведення обшуку 04 лютого 2016 року, повернуто особі, в якої його було вилучено.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що частка підробленої тонувальної плівки під брендом «Автоднепр» і «Janey», що є особистим винаходом компанії «Je Ni International Co., Ltd, Taiwan» є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 229 КК України. Суд наклав арешт на зазначене майно з метою призначення та проведення експертизи, а також передбачив заборону для особи, у володінні якої перебувало майно, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його, оскільки, в іншому випадку його використання може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного товару.

Суд відмовив у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на автомобільні аксесуари, оскільки дане майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст.167 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про накладання арешту на майно задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги ОСОБА_7 зазначає, що та частина майна, на яку не було накладено арешт, також є предметом кримінального провадження, у зв`язку із чим, відсутня будь-яка гарантія, що ОСОБА_9 не позбавиться зазначеного майна, яке входить до статутного капіталу ТОВ «Компанія Автодніпро».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи заявника та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав, що ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Апеляційним переглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, що було вилучено у ході проведенні обшуку 04 лютого 2016 року, а саме: на частку підробленої тонувальної плівки під брендом «Автоднепр» і «Janey», що є особистим винаходом компанії «Je Ni International Co., Ltd, Taiwan». Майно, в частині відмовленого у задоволенні клопотання про накладення арешту, що було вилучено у ході проведення обшуку 04 лютого 2016 року, повернуто особі, в якої його було вилучено.
З висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків, виходячи з наступного.
В силу ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.ч.2, 3, 4 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Вартість майна, яке належить арештовувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Приймаючи рішення про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, слідчий суддя повинен керуватись вимогами ст. ст. 170-173 КПК, тобто перевірити наявність підстав для арешту, обґрунтованість клопотання слідчого про необхідність арешту майна, чи встановлено розмір шкоди, завданої злочином, чи відносяться особи на майно яких накладається арешт до підозрюваних, обвинувачених, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, чи внесені дані у відношенні відповідних осіб в ЄРДР, чи дана правова кваліфікація кримінально-караним діянням.
Визнавши клопотання слідчого обґрунтованим, суд не звернув увагу на невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК.
Так, в ньому не вказано перелік майна, його вид, характерні особливості, що належить арештувати, оскільки згідно протоколу обшуку від 4 лютого 2016 року, органом слідства вилучено майно у значній кількості.
Крім того, клопотання не містить документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. Не враховано, що у ньому не зазначено розмір шкоди, завданої злочином, не міститься посилання на докази факту завдання шкоди її розміру, що також не відповідає вимогам ст. 171 КПК.
Вказаним процесуальним порушенням при складання клопотання судом не надано належної оцінки, що свідчить по те, що суддя не використав всі надані йому для цього процесуальні можливості, передбачені ст.172 ч.3 КПК про повернення клопотання для усунення недоліків.
Звертається увага на те, що складення слідчим клопотання з відсутністю посилань щодо переліку, виду, власника майна, позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в їх ідентичності, в той час, як інформація про такі дані має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки судового рішення, яке тягне за собою відповідні процесуальні наслідки.
На зазначене вказувалося і в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, яке суд першої інстанції проігнорував.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою повернути прокурору клопотання слідчого про арешт майна з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права слідчого, прокурора після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Компанія Автодніпро»ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського відділу Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 про накладення арешту на майно повернути прокурору для усунення недоліків в строк протягом сімдесяти двох годин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: