Справа № 273/550/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000129 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, не військовозобов`язаного, раніше судимого 27.08.2015 року Баранівським районним судом за ст.. 164 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт ,

- у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 389 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Баранівського районного суду від 27.08.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 164 ч. 1 КК України та засуджено до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Працівниками Баранівського районного сектору КВІ УДПтС України в Житомирській області 12.11.2015 року ознайомлено ОСОБА_4 із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт та від останнього відібрано підписку та розтлумачено умови і порядок відбуття покарання у виді громадських робіт, встановлено дні явки на реєстрацію до КВІ.

Цього ж дня ОСОБА_4 отримав направлення до Баранівської міської ради, де йому було визначено вид робіт, які він мав виконувати не більше 4 год. на день та складено графік роботи починаючи з 13.11.2015 року .

Однак ОСОБА_4 у листопаді 2015 року без поважних причин допустив 10 прогулів таким чином не відбув 40 годин громадських робіт, на виклики до кримінально-виконавчої інспекції не з`явився, причини неявки не повідомив у зв`язку з чим до ОСОБА_4 застосовано привід.

14.01.2016 року працівниками інспекції у ОСОБА_4 відібрано

пояснення про причини неявки до Баранівської міської ради для відбування

громадських робіт та неявки на реєстрацію до кримінально-виконавчої

інспекції 04.12.2015 року, 04.01.2016 року.

Цього ж дня для засудженого ОСОБА_4 винесено застереження у вигляді письмового попередження та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, окрім нього засудженого ОСОБА_4 повторно, під підпис ознайомлено із вимогами ст. 40 КВК України та ст. 389КК України.

Попри зазначене, ОСОБА_4 в січні-лютому 2015 року відробив 64 години громадських робіт, без поважних причин ухилився від відбування зазначеного виду покарання в березні 2016 року, не відпрацювавши таким чином 28 год.

24 березня 2016 року працівниками інспекції відібрано пояснення у засудженого ОСОБА_4 з причин невиходу для відбування громадських робіт та неявки на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції у встановлений день 05.02.2016 року та 04.03.2016 року. Цього ж дня для засудженого ОСОБА_4 винесено застереження у вигляді письмового попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Однак ОСОБА_4 до відбування громадських робіт в березні 2015 року не з`явився.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 , вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

26 квітня 2016 року на стадії досудового розслідування у приміщенні прокуратури Баранівського району за адресою вул. Європейська,24, м. Баранівка між підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 та прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 на першочергових етапах досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, належним чином виконував процесуальні обов`язки, передбачені КПК України, частково погасив заборгованість зі сплати аліментів . Сторони дійшли згоди щодо визначення покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік . На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 вказаної статті, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор оголосив угоду про визнання винуватості, просив суд її затвердити та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав вимоги угоди та просив суд її затвердити.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України. Даний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Потерпілі по даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено даний злочин, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення , вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставиною, яка пом"якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 26 квітня 2016 року, яка укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 468, 472-475 КПК України , суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 26 квітня 2016 року про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, укладену сторонами кримінального провадження - між прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3 вказаної статті, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи або навчання .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КК України, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного злочину.

Суддя: ОСОБА_1