Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________27.09.2016
Справа № 490/5644/16-к
н/п 1-кп/490/494/2016
ВИРОК
Іменем України
27 вересня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001978, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, є громадянином України, неодруженим, має неповнолітню дитину, освіти не має (2 класи), не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є раніше судимим:

- 29 липня 2003 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на два роки;

- 26 травня 2005 року Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до п`яти позбавлення волі (26 червня 2009 року повністю відбув призначене покарання);

- 03 вересня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до шести років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна (29 лютого 2016 року повністю відбув призначене покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
25 квітня 2016 року, близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, з метою вчинення розбійного нападу заздалегідь приготованою монтировкою пошкодив металеву решітку та розбив віконне скло, через отвір в якому проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де здійснив напад на ОСОБА_6 , яку схопив за волосся, штовхнув на підлогу, наніс один удар в область голови, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин голови, садна, синців обличчя та правої верхньої кінцівки, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень, і, погрожуючи предметом, схожим на ніж, заволодів майном останньої на загальну суму 900 грн., а саме жіночою сумкою чорного кольору вартістю 600 грн., в якій знаходилися грошові кошти у сумі 100 грн. і мобільний телефон "Nokia-Express music" червоно чорного кольору вартістю 200 грн., з яким з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив, що у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, винним він себе визнає повністю, при цьому дав показання, з яких слідує, що винним він себе визнає частково.

Зокрема, будучи допитаним судом обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що в одну з ночей навесні 2016 року, точної дати він не пам`ятає, близько 3-4 год., з метою вчинення крадіжки він вирішив проникнути до квартири на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, що знаходиться в районі АДРЕСА_4 . Спочатку він за допомогою монтировки, що була у нього, зламав решітку у прибудові на першому поверсі, намагався віджати вікно, але в нього не вийшло, і він розбив скло та проник до квартири, залишивши монтировку на вікні прибудови. Перед тим як розбити скло, чув голос потерпілої і зрозумів, що вона його побачила, але, не дивлячись на це, розбив скло і проник до квартири, оскільки йому потрібні були кошти на лікування дитини. Залізши до квартири, він побачив у прихожій жіночу сумку, яку схопив та залишив приміщення квартири так само, як і потрапив до неї - через вікно. У викраденій сумці були гроші, якої суми не пам`ятає, та мобільний телефон, якої марки не пам`ятає. Потерпілу він бачив у середині квартири, але де точно, не пам`ятає. Він припускає, що можливо наносив потерпілій удари, але цього не пам`ятає. Ножа в нього з собою не було. В нього була викрутка. Мету, з якою він взяв з собою викрутку, не може пояснити, взяв її машинально. Ані ножем, ані викруткою потерпілій він не погрожував, принаймні цього не пам`ятає. Пояснити, чому він не пам`ятає обставин вчинення злочину після проникнення до квартири, не може. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував.

Не дивлячись на те, що у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_8 , виходячи з його показань, винним себе визнає частково, зокрема не визнає факт здійснення ним погрози ножем потерпілій, його вина у вчиненні злочину за викладених в обвинуваченні обставин об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом та наведених нижче доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 під час допиту суду повідомила, що її квартира, розташована на першому поверсі будинку АДРЕСА_5 , до квартири здійснена прибудова, яка має вікна, що мають решітки. 25 квітня 2016 року, близько 05 год. ранку, вона почула якийсь гуркіт, підвелася та побачила, що на решітці вікна прибудови хтось сидить, зокрема силует, вийшла на балкон, що виходить на прибудову, відкрила горизонтальні жалюзі і почала кричати. Обвинувачений у відповідь розбив скло вікна. Вона почала кликати дитину, яка спала, ставши кричати, що у них вори, і побігла до виходу. Обвинувачений проник до квартири та побіг за нею. Коли вона підбігла до дверей, обвинувачений наздогнав її схопив за волосся та повалив на підлогу. Коли обвинувачений повалив її на підлогу, він її бив, чим конкретно бив її обвинувачений, вона не бачила, оскільки була нахиленою обличчям до підлоги. В цей самий момент з кімнати вибіг син, який побачив, що відбувається, та пригнув на нападника. У неї з`явилася хвилинка, вона розвернулася, щоб схопити дитину і побачила в руках обвинуваченого ніж з розміром леза 15-20 см., який він тримав у правій руці перед собою, перед животом. У неї в прихожій горіло світло, і вона точно роздивилася, що цей предмет був саме ножем, а не викруткою. Використавши те, що обвинуваченого відволік син, вона схопила останнього, відкрила вхідні двері та вибігла до сусідів на другий поверх. Потім вона виявила, що в неї було викрадено жіночу сумку вартістю 600 грн., в якій знаходився мобільний телефон "Нокіа" вартістю 200 грн. та грошові кошти у розмірі 100 грн..

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 717 від 27.04.2016, у потерпілої ОСОБА_6 станом на 27 квітня 2016 року мали місце тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин голови, садна, синців обличчя та правої верхньої кінцівки, що за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень, і які могли утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо у строк та за обставин, повідомлених потерпілою.

Зі змісту протоколу від 27.04.2016 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідує, що під час цієї слідчої дії потерпіла на одному з чотирьох фотознімків, що пред`являлися їй для впізнання, упізнала чоловіка на фотознімку № 2 з зображенням обвинуваченого як особу, що здійснила на неї розбійний напад та заволоділа її майном.

У протоколі огляду місця події від 25.04.2016 та на фотознімках, зроблених під час цього огляду, зафіксовані пошкодження решітки прибудови і розбите скло вікна прибудови, осип скла від розбитого вікна.

Дослідивши наведені вище докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого, які він дав під час допиту в частині заперечення ним факту наявності у нього ножа під час здійснення нападу, спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої, яка в категоричній формі заявила, що під час нападу на неї обвинувачений у правій руці перед собою тримав саме ніж, а не викрутку.

У суду відсутні жодні підстави сумніватися в достовірності цих показань потерпілої, оскільки її показання є чіткими і узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

У той же час та обставина, що обвинувачений заявив, що чітко пам`ятає обставини проникнення ним до квартири потерпілої і обставини залишення ним цієї квартири, однак не пам`ятає, що відбувалося у квартирі, вказують на його намагання приховати від суду дійсні обставини події злочину з метою пом`якшити відповідальність за вчинений ним злочин.

При цьому, як слідує і з показань потерпілої, так і з показань самого обвинуваченого, останній проник до квартири усвідомлюючи наявність у ній господарів.

Ця обставина узгоджується із тим, що для подолання можливого опору потерпілої він мав при собі ніж, наявність якого демонстрував із вказаною метою, як це у своїх показаннях повідомила потерпіла.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 стороною обвинувачення правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, як розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив особливо тяжкий умисний корисливий злочин, його особу, а саме те, що він є раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких корисливих злочинів та звільнився з місць позбавлення волі лише 29 лютого 2016 року, однак вже 25 квітня 2016 року, тобто не більше ніж через два місяця після відбуття покарання, знову вчинив особливо тяжкий корисливий злочин, не працює, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: зловживання алкоголем, страждає на опійну наркоманію, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 за вчинений злочин покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Таке покарання відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості вчиненого ним злочину, а також є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_8 відраховувати з моменту його взяття під варту, тобто з 06 травня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення у період з 06 травня 2016 року по 27 вересня 2016 року включно, зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий:

Судді: