Номер провадження: 11-кп/785/1323/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 і ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 11 серпня 2016 року.

Цією ухвалою відмовлено в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Одеси, громадянину України, українцю, не одруженій, раніше неодноразово судимому,

30.12.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ст. 187 ч. 2 КК України до позбавлення волі на 9 років з конфіскацією майна, який було скасовано в частині призначення покарання вироком апеляційного суду м. Києва від 16.11.2015 року, яким його було засуджено за ст. 18 ч. 2 ст. 71 ч. 1,3 КК України до 9 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 16.06.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси на підставі Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року зараховано строк попереднього ув`язнення з рахунку день за два з 31.07.2012 року по 16.11.2015 року.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з якого вбачається, що він відбуває покарання з 31.07.2012 року. Початок строку 31.07.2012 року, кінець строку 15.09.2018 року. За період відбуття покарання ОСОБА_7 , відповідно до характеристики ОВК УДПтСУ в Одеській області (№14), зарекомендував себе посередньо, працевлаштований, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не має. Вину в скоєному злочині на дійсний час не визнає, не довів свого виправлення.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави, а саме сумлінно ставиться до своєї робити, виконує санітарні норми, не конфліктний, не має стягнень, до кінця строку відбування покарання йому залишилося 1 рік 7 місяців і він бажає повернутися до нормального життя, щоб допомагати своїй матері.

В судовому засіданні, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини провадження та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, неодноразову судимість, поведінку засудженого під час всього відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений своїм відношенням до праці та поведінкою не довів своє виправлення.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_7 .

Як на думку колегії суддів, засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не підтвердив можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду міста Одеса від 11 серпня 2016 рокупро відмову у задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4