Справа № 635/4116/16-к
Провадження № 1-кп/635/547/2016
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2016 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю:

сторони обвинувачення:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого

ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

захисника - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України; ОСОБА_11 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 289 КК України;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 27.02.2016р. до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25 квітня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 02.03.2016р. до підозрюваного ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.04.2016р. до підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою до 19.05.2016р.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжено на 60 днів до 15 липня 2016 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжено на 60 днів до 17жовтня 2016 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжено на 60 днів до 09 грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 закінчується 09 грудня 2016 року.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , посилаючись на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що, враховуючи тяжкість злочинів, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_12 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з наступних підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді від п`яти до восьми років позбавлення волі. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд враховує, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, який є особливо тяжким, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років. Суду не надано доказів про те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу перестали існувати.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого, особливо тяжкого злочинів, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченим, дані про особу обвинувачених, беручи до уваги посилання прокурора на те, що обвинувачені в разі зміни запобіжного заходу можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих, свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, свідки не допитані, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою строком на шістдесят днів.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора та відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_12 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№ 27) Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області продовжити до 22 січня 2017 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Харківській установі виконання покарань (№ 27) Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3