Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/820/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький кримінальне провадження № 0001119 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.07.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Байрам-Али Туркменія, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.10.1995 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-23.11.2009 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що 28.01.2016 року о 18 год. біля буд. 14 по вул. Металургів м. Кіровограда між ним та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_8 , дістав зі штанів ніж яким умисно наніс удар в обличчя ОСОБА_9 , але потерпілий закрився тому удар прийшовся по руці та обличчю, Після чого ОСОБА_8 знову наніс удар ножем в обличчя потерпілого ОСОБА_10 в наслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: рани по тильній поверхні лівої кісті, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та рани лівої щоки зліва, для усунення посттравматичного рубця від рани необхідно оперативне втручання, що є невиправним знівеченням обличчя, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити покарання застосувавши ст. 69, 75 КК України.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при визначенні покарання у вигляді позбавлення волі з реальним строком відбуття покарання, не обґрунтував відсутність підстав для застосовано вимог ст. 69,75 КК України.

Із таким висновком суду захисник не погоджується через те, що таке покарання є невідповідним для обвинуваченого ОСОБА_8 та явно несправедливим через його суворість. Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю похилого віку, яка хворіє, перенесла декілька інсультів, потребує матеріальної та фізичної допомоги, готовий надавати матеріальну допомогу потерпілому, щиро покаявся у вчиненому, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю вказаного кримінального правопорушення. Також захисник зауважив, що потерпілим не заявлено цивільного позову, отже ніяких претензій до обвинуваченого він не має.

Таким чином, застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 75 КК України та звільнення відбування покарання з іспитовим строком, дасть йому можливість повірити в себе, стати на шлях виправлення, бути міцною опорою та підтримкою для своєї матері.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що вирок районного суду необхідно залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Допитаний під час апеляційного перегляду справи потерпілий ОСОБА_9 підтвердив обставини вчинення щодо нього ОСОБА_8 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду. Також зазначив, що на даний час будь-яких претензій до обвинуваченого він не має, останній вибачився перед ним за скоєне, за домовленістю між ними відшкодовує спричинені шкоду. У зв`язку з зазначеним просив апеляційний суд при постановлені рішення призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі і надати обвинуваченому шанс відшкодувати йому спричинену шкоду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких за згодою учасників судового провадження, було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів. Як особа обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, не має судимостей,знаходиться на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття та повне визнання вини, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

Доводи адвоката про те, що призначене судом покарання є невідповідним для обвинуваченого ОСОБА_8 та явно несправедливим через його суворість з підстав, зазначених в апеляції та, що обвинуваченому слід призначити покарання з застосуванням положень статей 69, 75 КК України, колегія суддів вважає такими, що підлягають частковому задоволенню.

Так, за змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченим у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, вимог закону, передбачених ст. ст. 65, 75 КК України, дотримався не повністю, а тому вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

Сукупність всіх вищезазначених обставин щодо особи ОСОБА_8 який не становить великої суспільної небезпеки, у поєднані з тяжкістю злочину, що визначена законом, вказують на можливість його виправлення та попередження нових злочинів при обранні покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства в межах встановлених санкцією ч.1 ст. 121 КК України та з застосуванням статей 75,76 КК України, що, як вважає колегія суддів, буде відповідати засадам кримінального судочинства, та меті призначення покарання.

За вказаних обставин вимоги апеляції захисника щодо призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2