АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9231/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/345/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.126 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2016 року,-

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мечищів Бережанського району Тернопільської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, працюючий на станції Тернопіль Пасажирський оглядачем вагонів, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 22 квітня 2015 року близько 07 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував на загальному коридорі житлового гуртожитку, що по АДРЕСА_2 , розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_9 , в ході якого у нього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_9 фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, 22 квітня 2015 року близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на загальному коридорі житлового гуртожитку, що по АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_9 , з метою завдання їй фізичного болю, умисно схопив ОСОБА_9 однією рукою за шию та стиснув, а долонею іншої руки наніс декілька ударів в ділянку обличчя. Внаслідок умисних дій ОСОБА_10 , потерпілій ОСОБА_9 завдано фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. Посилається на те, що йому пред`явлено неконкретне обвинувачення. Вважає, що суд допустив неповноту судового слідства, невідповідність висновків фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в тому числі його права на захист.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , посилаючись неповноту судового слідства, неконкретне обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 , не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі права на захист обвинуваченого. Зазначає, що суддя, втрутившись в допит свідка ОСОБА_11 ставив їй навідні запитання та порушив право захисту перехресного допиту свідка ОСОБА_11 та потерпілої, тому, вважає, що суд постановив рішення на недопустимих доказах. Вказує, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні поданих захисником клопотань щодо одночасного допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та щодо витребування відомостей про скоєння злочину, здобутих до внесення відомостей в ЄРДР.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляції, просять вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, в судових дебатах прокурора, який вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Перевіркою кримінального провадження встановлено, що судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, порушень цього закону, які були б істотними та могли бути підставою скасування судового рішення у справі не допущено, а висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України суд зробив на підставі досліджених в судовому засіданні, належно оцінених та детально викладених у вироку доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердила, що 22 квітня 2015 року близько 07 год. ранку, збираючись на роботу, перебувала біля дзеркала на загальному коридорі житлового гуртожитку, що по АДРЕСА_2 . Тоді ж, із своєї квартири вийшов ОСОБА_7 , який розпочав із нею словесний конфлікт, під час якого на коридор вийшли сусіди та дружина ОСОБА_7 ..

Потерпіла вказала, що під час конфлікту ОСОБА_7 неодноразово наносив їй удари, зокрема, лівою рукою він схопив її за волосся та наніс правою долонею руки удар в ліву частину обличчя, потім стиснув лівою рукою її шию та наніс долонею правої руки удар в ліву частину обличчя, потім знову схопив її за волосся та наніс правою долонею руки ще один удар в ліву частину обличчя. Застосовуючи свою силу та утримуючи її руками вдарив її правою частиною обличчя до стіни.

Те, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілій удари рукою по обличчю підтвердили в суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ..

Зокрема, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пояснили, що 22 квітня 2015 року близько 07 години ранку, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 у кімнаті №35 та ОСОБА_11 у кімнаті АДРЕСА_3 , почули з спільного коридору крики сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і вийшли на коридор та бачили як ОСОБА_7 наніс один удар рукою по обличчю ОСОБА_9 .. При цьому свідок ОСОБА_12 ствердила, що ОСОБА_7 наніс один удар долонею правої руки по лівій щоці ОСОБА_9 ..

Пояснення свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Поряд з цим, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в суді першої інстанції, зокрема: даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 відтворила механізм нанесення їй 22.04.2015 року ударів ОСОБА_7 та відповідно до висновку експерта №530 від 23 квітня 2015 року встановлено, що на правій щоці ОСОБА_9 на дотик відмічає біль та тілесних ушкоджень не виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину зазначив, що будь-яких ударів потерпілій не наносив.

Разом з тим, обвинувачений підтвердив, що між ними з потерпілою в цей день був словесний конфлікт, в ході якого він з`ясовував відносини з потерпілою.

Враховуючи те, що об`єктивна сторона даного злочину характеризується завданням удару, побоїв або вчиненням інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, суд, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дав належну оцінку діям ОСОБА_7 і правильно кваліфікував їх за ч.1 ст. 126 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання. Зокрема, було надано значення тому, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочину невеликої тяжкості, раніше не судимий та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З урахуванням наведеного, з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання.

Щодо посилання обвинуваченого та його захисника на те, що ОСОБА_7 пред`явлено неконкретне обвинувачення є безпідставним.

В пред`явленому йому обвинуваченні викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в тому числі механізму нанесення ударів рукою в обличчя, що повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Не заслуговують на увагу твердження захисника про порушення порядку перехресного допиту свідка ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 ..

Як вбачається з аудіозапису судового засідання від 02.06.2016 року головуючий -суддя під час допиту свідка ОСОБА_11 контролював хід допиту, з метою уникнути зайвого витрачання часу, знімав питання, що не стосувалися суті кримінального провадження та, в зв`язку з нечітким висловлюванням свідка, уточнював у нього конкретну відповідь, що повністю відповідає вимогам ст. 352 КПК України.

В ході допиту як свідка ОСОБА_11 так і потерпілої ОСОБА_9 захисник ОСОБА_8 брала участь у допиті, ставила запитання, що спростовує посилання про порушення її права на перехресний допит та права обвинуваченого на захист.

Щодо відмови в задоволенні клопотання захисника про одночасний допит свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , то головуючий-суддя діяв у відповідності до ч. 14 ст. 352 КПК України, згідно якої суд має право призначити одночасний допит двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження (свідків, потерпілих, обвинувачених) для з`ясування причин розбіжностей в їхніх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених частиною дев`ятою статті 224 цього Кодексу.

Оскільки розбіжностей в показах свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_11 не було суд підставно відмовив у вказаному клопотанні.

Суд, також, обґрунтовано відмовив у клопотанні щодо витребування відомостей про скоєння злочину, як вказує захисник, здобутих до внесення відомостей в ЄРДР, оскільки сторонам кримінального провадження, в тому числі обвинуваченому, були відкриті всі матеріали досудового розслідування та ОСОБА_7 будь-яких заяв (клопотань) чи зауважень не мав, крім того всі докази досліджувались безпосередньо в суді першої інстанції в присутності всіх учасників кримінального провадження.

Таким чином, доводи апеляційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку чи закриття провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 23 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2