Справа № 539/3535/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області кримінальне провадження по обвинуваченню : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калайдинці, Лубенського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , грна України, не одруженого, не працюючого, освіта середня-спеціальна, судимого : вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2013 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. ст. 69, 70 КК України на 2 роки і 3 місяці позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 289 КК України ,

В С Т А Н О В И В :
17.12.2014 року близько 01-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи м.Лубни Полтавської області по вул. Гагаріна, 20 біля під`їзду №6, помітив автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_7 , який перебував у користуванні та володінні відповідності до ст. 2.2. ПДР України ОСОБА_5 , у якого знаходилося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, яким ОСОБА_6 вирішив незаконно заволодіти.

Так, ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, за допомогою заздалегідь приготованої викрутки пошкодив замок водійських дверцят автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 та потрапив до його салону. Потім, ОСОБА_6 зірвав під кермом пластик та знайшов проводи запалення разом із контактною групою, яку він провернув та таким чином завів двигун автомобіля. В подальшому ОСОБА_6 на даному автомобілі покинув місце вчинення злочину, таким чином незаконно заволодівши автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , належним згідно свідоцтва свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_7 , який перебував у користуванні та володінні відповідності до ст. 2.2. ПДР України ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину за вищевикладених обставин визнав повністю, а також визнав заявлений потерпілим цивільний позов. Пояснив, що в грудні 2014 року близько 01 год. ночі перебував в м. Лубни, де на території біля одного з будинків помітив автомобіль ВАЗ 2103 червоного кольору, яким вирішив заволодіти. Після чого за допомогою викрутки відкрив дверцята та в автомобілі знайшов проводи запалення разом із контактною групою, яку провернув та завів двигун автомобіля, а потім поїхав в сторону в Миргород. Через деякий час продав даний автомобіль без документів за 1 тисячу грн.

Крім цього, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину за вищевикладених обставин підтверджується :

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що володів автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору. Одного дня звечора поставив даний автомобіль у батьків біля будинку №20 по вул. Гагаріна в м. Лубни, а зранку виявив, що автомобіль було угнано;

- свідоцтвом про реєстрацію ТЗ автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , та згідно запису у свідоцтві має право експлуатації ОСОБА_5 (а.с. 65);

- висновком експерта від 14.09.2015 р. №196, згідно якого слід транспортного засобу виявлений при огляді місця події 17.12.2014 р. за адресою м. Лубни вул.. Гагаріна, 20 придатний для встановлення групової належності (а.с. 69-71);

- протоколом огляду місця події від 17.12.2014 р., в ході якого в м. Лубни по вул. Гагаріна, 20 біля під`їзду №6 було виявлено відсутність автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору, який перебував в користуванні потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 93-95);

- протоколом огляду від 11.09.2015 р., в ході якого було оглянуто розписку ОСОБА_6 , яку вилучено з господарства ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_3 , згідно якої ОСОБА_6 19.12.2014 р. отримав від ОСОБА_8 за автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1000 грн. (а.с. 96-99);

- протоколом слідчого експерименту від 21.09.2015 р., в ході якого ОСОБА_6 розповів та на місці показав, як саме він 17.12.2014 року по вул. Гагаріна, 20 біля під`їзду №6 в м. Лубни незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 (а.с. 100-106).

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, встановлена і доведена, а його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною справи, що пом"якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений вину визнав та виявив готовність нести покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин справи, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд не вбачає.

Суд, керуючись вимогами ст.65 КК України враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_6 , який вину в скоєному визнав, обставину справи, що помякшує покарання, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому у санкції даної статті та без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2013 року до покарання, призначеного за даним вироком суду.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого необхідно залишити попередній тримання під вартою, враховуючи, що судом визначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Потерпілим по справі, ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в сумі 20 000 грн.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що цивільний позов підлягає залишенню без розгляду, враховуючи наступне.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Матеріалами справи встановлено, що власником автомобіля, яким незаконно заволодів ОСОБА_6 , є ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_5 має повноваження відносно автомобіля лише щодо керування ним відповідно до ст. 2.2. ПДР України.

Крім цього, при розгляді кримінальної справи суд, відповідно до ст. 337 КПК України, діє виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 289 КК України кваліфіковано лише за ознакою вчинення злочину повторно.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» не підлягають розгляду в кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 не пред`являлося обвинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної чи великої матеріальної шкоди.

В даному випадку у зв`язку з тим, що місце знаходження автомобіля, яким незаконно заволодів ОСОБА_6 , не встановлено, то його відсутністю фактично заподіяно майнову шкоду власнику автомобіля ОСОБА_7 , однак остання потерпілою по справі не визнавалася та цивільний позов не подавала.

Правовідносини між особою, що керує даним автомобілем ОСОБА_5 та власником ОСОБА_7 з приводу майнових прав на автомобіль ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 не є предметом розгляду цивільного позову у кримінальному судочинстві.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи особою, яка керує даним автомобілем, ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , має право звертатися з позовом до суду про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, що необхідно йому для реалізації своїх повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 не випливають з пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з чим вони підлягають залишенню без розгляду, що не позбавляє потерпілого чи інших осіб звернутися до суду в порядку цивільного судочинства із відповідним позовом.

Речові докази підлягають вирішенню згідно ст. 100 КПК України.

Також у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта по експертизі від 14.09.2015 року №196 в сумі 245 грн. 52 коп.

Керуючись ст. 374 КПК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2013 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі до покарання, призначеного за даним вироком суду, і остаточно вважати засудженим ОСОБА_6 на 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання з 28.03.2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 28.03.2016 року по 06.10.2016 року, із розрахунку : один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Речовий доказ по справі : розписку ОСОБА_6 залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання..

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення експертизи від 14.09.2015 року №196 в сумі 245 грн. 52 коп.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1