АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1841/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0001228 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 296 КК України щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Доброводи

Уманського району Черкаської області, проживаючого в

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.08.2000 Христинівським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 106 КК України в ред. 1960 р. до покарання у виді штрафу 680 грн.,

- 01.06.2001 вироком Уманського міського суду Черкаської області, зміненим ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04.09.2001 за ч.3 ст. 142 КК України в ред. 1960 р. на 6 років 6 місяців позбавлення волі,

- 16.05.2008 Солом`янським районним судом м. Києва за ст. ст. 186 ч.2, 69-1 КК України на 2 роки позбавлення волі,

- 22.09.2011 Броварським районним судом Київської області за ст. ст. 186 ч.2, 304 ч.1, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.11.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяців 9 днів,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та йому призначено покарання:

- ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Ні підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 04.02.2016 приблизно об 11 годині, знаходячись на 1-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, вчинив хуліганство відносно ОСОБА_10 з спричиненням їй тілесних ушкоджень, яка намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_6 відносно ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_6 знаходячись на 1-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , умисно заподіяв ОСОБА_11 тілесне ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вказує, що судом не було враховано, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, те, що внаслідок конфлікту ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 661 від 04.05.2016, а також не було враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, таких як визнання вини та щире каяття, служба у лавах ВСУ, участь в АТО.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який проти неї заперечив, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України, як вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я та хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який раніше судимий, неодружений, непрацюючий, характеризується посередньо, має постійне місце проживання, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, та обставину, що його обтяжує рецидив злочинів, і правильно призначив йому остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років обмеження волі, з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 проходив службу у лавах ЗСУ, не є підставою для пом`якшення йому покарання.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі для пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, підстав для застосування до нього ст. 75 КК України, як про те просить в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4