Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/2597/15-к
Провадження № 1-кп/490/286/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лепетиха Березнігуватського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює машиністом на зерноспецскладі, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

та

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Булханівка Снігурівського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює вантажником, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
28 лютого 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /надалі - обвинувачені/, перебуваючи в приміщені кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку Надбузького професійного аграрного ліцею, розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, станція Горіхівка, вул. Миру, 1, домовились із застосуванням дерев`яного муляжу середньо-клинкової зброї здійснити напад на перехожих та заволодіти їх мобільним телефоном та іншим майном.

На виконання цієї домовленості вони вирушили до міста Миколаєва, при цьому ОСОБА_4 взяв з собою дерев`яну палицю - муляж середньо-клинкової зброї.

У місті Миколаєві вони блукали вулицями з метою підшукування об`єкту для нападу, та біля 00:30 години 29 лютого 2015 року неподалік рогу вулиць Потьомкінської та Громадянської у м. Миколаєві побачили ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які рухались вулицею Потьомкінською у напрямку від вул. Громадянської в бік вул. Радянської /нині - Соборної/, та за пропозицією ОСОБА_5 обрали їх, як об`єкт для нападу.

Тоді обвинувачені здійснили розбійний напад за таких обставин.

ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_8 під виглядом попросити цигарку та цим зупинити, але той у проханні відмовив та разом з ОСОБА_11 продовжив рух у бік вулиці Соборної.

Тоді ОСОБА_4 наніс дерев`яною палицею удар ОСОБА_8 по голові, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді забитої рани лівої тім`яної області, яке за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_8 та ОСОБА_11 почали бігти, намагаючись врятуватись від нападників; ОСОБА_4 взявся переслідувати ОСОБА_11 , а ОСОБА_5 - ОСОБА_8 .

Наздогнавши ОСОБА_12 , який перебіг на протилежний бік вулиці, де впав, ОСОБА_5 з метою унеможливлення його подальшого опору сів на нього.

Тим часом ОСОБА_4 , який не спромігся наздогнати ОСОБА_11 , повернуся до ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .

Тоді обвинувачені, діючи разом, заволоділи належними потерпілому:

-мобільним телефоном марки «Samsung SM-B 310 EZ» вартістю 518 гривень, зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «МТС» та «Лайф», які не становлять матеріальної цінності;

-срібними ланцюжком та хрестиком загальною вагою 14 грам загальною вартістю 850 гривень,

-флеш - картою на 8 GB, яка не становить матеріальної цінності

-водійським посвідченням на ім`я потерпілого,

Після цього з місця вчинення злочину обвинувачені зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду у загальному розмірі 1.368 гривень.

Позиції сторін.
Під час судового розгляду справи прокурор вважав вину обвинувачених доведеною, їх дії - кваліфікованими вірно, та просив призначити обвинуваченим покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України в вигляді арешту у передбачених законом межах.
Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину обвинувачених доведеною. В той же час він зазначав, що матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не має, та просив не призначати їм суворого покарання.
Обвинувачені під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочину визнали, зазначили, що у содіяному покаялись.
Захисники під час судового розгляду кримінального провадження погодились із прокурором в частині доведеності вини обвинувачених та необхідності призначення їм покарання у вигляді арешту, але просили суд про призначення ним цього покарання у мінімальному передбаченому законом розмірі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується наступними зібраними під час досудового слідства та дослідженими у суді доказами.
З показів потерпілого ОСОБА_8 відомо, що в ніч з 28 на 29 лютого 2015 року він разом з ОСОБА_11 йшов вулицею Потьомкінською зі сторони вулиці Громадянської в бік вулиці Соборної.

До його підійшли обвинувачені. та спитались покурити.

У такому він їм відмовив, та вони разом з ОСОБА_11 пішли далі.

В цей момент його вдарили по голові; він почав бігти через вулицю, але від удару впав на землю.

Тоді на його сів ОСОБА_5 , та обвинувачені разом забрали в його речі, перераховані в обвинувальному акті.

Після цього він змушений був звернутись до лікарні.

Де в той час перебував ОСОБА_11 , він /потерпілий/ на той момент не знав, але поруч із ним його не було.

З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви потерпілого вбачається, що він повідомив правоохоронні органи про те, що на нього був здійснений напад, та невідомі йому на той час особи викрали його майно:

-мобільний телефон марки «Samsung SM-B 310 EZ» /imei НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 / вартістю 518 гривень, зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «МТС» та «Лайф», які не становлять матеріальної цінності;

-срібний ланцюжком та хрестиком загальною вагою 14 грам загальною вартістю 850 гривень,

-водійське посвідченням

З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № 314 від 12 березня 2015 року вбачається, що 28 лютого 2015 року о 02:15 ОСОБА_8 звернувся до Миколаївського МТП в зв`язку з ударом в область голови; внаслідок такого удару йому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лівої тім`яній області голови, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що тягне за собою короткочасний розлад здоров`я.

З залучених до матеріалів кримінального провадження протоколів пред`явлення осіб до впізнання від 4 березня 2015 року вбачається, що 04 березня 2015 року потерпілий впізнав серед схожих осіб:

-по зовнішнім ознаками та рисам обличчя - ОСОБА_4 , як хлопця, який разом з іншим хлопцем 29 лютого 2015 року викрав його речі, при цьому той вдарив його палицею по голові, а потім, коли він /потерпілий/ вже лежав на землі, зірвав з його шиї ланцюжок із срібла;

-по зовнішнім ознаками та рисам обличчя - ОСОБА_5 , як хлопця, який разом з іншим хлопцем 29 лютого 2015 року викрадав його речі, при цьому після того, як інший хлопець наніс йому удар та він /потерпілий/ впав, ОСОБА_5 нишпорив по його карманах.

Обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 покази яких узгоджуються поміж собою та доповнюють одне одного, під час судового розгляду кримінального провадження засвідчили, що 28 лютого 2015 року перебували у кімнаті № НОМЕР_1 в гуртожитку Надбузького професійного аграрного ліцею, розташованого за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, станція Горіхівка, вул. Миру, 1. Їм був потрібен мобільний телефон, та вони вирішили задля його отримання когось пограбувати. Для цього вони взяли дерев`яну палицю, схожу на шаблю, та подались у місто Миколаїв.

У Миколаєві вони блукали вулицями та біля рогу вулиць Потьомкінської та Громадянської у м. Миколаєві вони побачили двох чоловіків /як з`ясувалось згодом - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 /, які рухались вулицею Потьомкінською у напрямку вул. Радянської, та вирішили напасти.

ОСОБА_4 попросив пригостити його цигаркою, але ОСОБА_8 відмовив, та разом з ОСОБА_11 продовжив рух. Усвідомивши, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 можуть просто піти, та не бажаючи такого, ОСОБА_4 вдарив його в область голови.

Від цього ОСОБА_8 побіг на протилежний бік вулиці, та там осів, але ОСОБА_5 побіг за ним.

Тим часом ОСОБА_4 побіг за ОСОБА_11 , але не зміг його наздогнати, та повернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_12 .. В той час ОСОБА_5 вже сидів на ОСОБА_8 .

Тоді вони вдвох почали забирати його речі, при цьому ОСОБА_5 нишпорив по карманах та забрав мобільний телефон, флеш-картку та посвідчення, а ОСОБА_4 зірвав з шиї срібний ланцюжок.

Після цього вони пішли з місця вчинення злочину.

З показів обвинувачених та протоколу огляду місця події від 4 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон "Samsung"; з протоколу огляду цього мобільного телефону від 6 березня 2015 року вбачається, що він має imei НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , з охоронної розписки потерпілого вбачається, що він отримав цей телефон, як викрадений в нього в ніч з 28 на 29 лютого 2015 року.

З показів обвинувачених та протоколу огляду місця події від 4 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_5 добровільно видав працівникам міліції ланцюжок зі срібла; з охоронної розписки потерпілого вбачається, що він отримав цей ланцюжок, як викрадений в нього в ніч з 28 на 29 лютого 2015 року.

З показів обвинувачених, протоколу огляду місця події від 05 березня 2015 року та висновку експерта № 80 від 12 березня 2015 року вбачається, що під час нападу обвинувачені використовували дерев`яний предмет, що являє собою муляж середньо клинкової зброї, довжиною 59,5 см., шириною 2,5 см. з клинком довжиною 45 см. та руків`ям фігурної форми.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинувачених у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за вчинення ним злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України, суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд, керуючись приписами статей 65 - 67, 103 Кримінального Кодексу України, враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також його вік, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.

Суд враховує також, що частина перша статті 8 Кримінально-процесуального Кодексу України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права означає те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави.

Оцінюючи ступень тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченими, суд враховує, що в цьому випадку ними був вчинений зухвалий тяжкий злочин.

При цьому суд враховує, що вказаний злочин обвинуваченими був заздалегідь підготовлений та спланований; задля підготовки до його вчинення обвинувачені вжили додаткових заходів, як то підшукали знаряддя злочину, приїхали з одного населеного пункту до іншого.

Суд враховує також мету вчинення цих дій - необхідність придбання мобільного телефону, а також те, що задля задоволення цієї мети обвинувачені свідомо обрали шлях заволодіння чужим майном, до того ж - з огляду на знаряддя вчинення злочину - шляхом розбійного нападу, тобто - шляхом посягання на здоров`я та гідність іншої особи.

Таке певною мірою підвищує суспільну небезпеку особи кожного з винних та вчиненого ними злочину.

Прокурор звертає увагу суду на те, що обвинувачені завдали потерпілому шкоду у незначному розмірі, а також - на те, що потерпілий претензій до обвинувачених не має. Таке, як на думку прокурора, знижує суспільну небезпеку вчиненого злочину.

Оцінюючи ці посилання, суд враховує зміст та характер вчиненого обвинуваченими злочину, зокрема - те, що його зміст полягає у подоланні протидії з боку потерпілого задля досягнення злочинної мети. За такого з огляду на те, що обвинувачені в цьому випадку досягли злочинної мети внаслідок порівняно незначного застосування сили до потерпілого, суд вважає доведеним, що під час вчинення злочину обвинувачені придушили його опір їх діям. Враховуючи такий стан потерпілого внаслідок дії обвинувачених, суд не може під час вирішення питання щодо заходів, які слід вжити до нападників, керуватись позицією потерпілого.

Що ж стосується незначного розміру матеріальної шкоди, то в цьому випадку ця обставина свідчить не про зниження суспільної небезпеки вчиненого злочину, але навпаки - про підвищення його суспільної небезпеки.

Так, заподіяння шкоди саме у такому розмірі - у розмірі мобільного телефону - й передбачав умисел обвинувачених.

Але шлях реалізації цього умислу - вчинення розбійного нападу - за своїми наслідками є вочевидь не спів розмірним з метою, задля досягнення якої цей шлях був обраний, та така невідповідність свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи кожного з винних, а за такого - про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ними злочину.

Оцінка інших обставин, що впливають на призначення покарання кожного з винних, призводить до такого.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Оцінюючи особу винного, суд враховує, що він раніше не вчиняв злочинів та не судився, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на час розгляду справи працевлаштувався, до виконання своїх обов`язків під час розгляду кримінального провадження ставився відповідально.

Як обставини, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують його покарання, суд враховує визнання своєї провини та щире каяття у вчиненні злочину.

Захист та прокурор також пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої ним шкоди.

Але матеріали справи свідчать, що шкода потерпілому була відшкодована внаслідок дій працівників правоохоронних органів, які виявили факт вчинення злочину та осіб, що його вчинили, та під час розслідування встановили місце знаходження викраденого майна, яке /майно/ обвинувачений змушений був повернути.

Отже, ці посилання не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Захист пропонує визнати, як обставину, що пом`якшує покарання цього обвинуваченого, його скрутне матеріальне становище.

Але ці посилання не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, матеріали справи свідчать, що на час вчинення злочину обвинувачений мешкав у гуртожитку та не потребував предметів першої необхідності. Більше того, мобільний телефон, заради якого був вчинений злочин, не є предметом першої необхідності, та його отримання не може виправдовувати злочин.

Та обставина, що обвинувачений вчинив злочин вперше, не передбачена статтею 66 Кримінального Кодексу України та є повністю врахованою під час оцінки особи винного.

Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , під час досудового слідства не встановлено, через що суд вважає, що такі обставини є відсутніми.

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд відзначає, що передбачені законом підстави для застосування статті 69 Кримінального Кодексу України в цьому випадку є відсутніми.

Наведене призводить суд до висновку про необхідність призначення цьому обвинуваченому покарання в межах санкції частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання цього обвинуваченого, суд враховує, що він раніше не вчиняв злочинів та не судився, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, виховувався у родині з матір`ю та вітчимом, на час розгляду справи працевлаштувався, до виконання своїх обов`язків під час розгляду кримінального провадження ставився відповідально.

Як обставини, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують його покарання, суд враховує:

1)визнання своєї провини та щире каяття у вчинення злочину;

2)вчинення злочину у неповнолітньому віці;

Захист та прокурор також пропонують визнати за обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої ним шкоди.

Але матеріали справи свідчать, що шкода потерпілому була відшкодована внаслідок дій працівників правоохоронних органів, які виявили факт вчинення злочину та осіб, що його вчинили, та під час розслідування встановили місце знаходження викраденого майна, яке /майно/ обвинувачений змушений був повернути.

Що ж стосується відшкодування шкоди здоров`ю, то таке відшкодування повністю охоплюється поняттям дійового каяття.

Отже, ці посилання не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Захист пропонує визнати, як обставину, що пом`якшує покарання цього обвинуваченого, його скрутне матеріальне становище.

Але ці посилання не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, матеріали справи свідчать, що на час вчинення злочину обвинувачений мешкав у гуртожитку та не потребував предметів першої необхідності. Більше того, мобільний телефон, заради якого був вчинений злочин, не є предметом першої необхідності, та його отримання не може виправдовувати злочин.

Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства не встановлено, через що суд вважає, що такі обставини є відсутніми.

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд відзначає, що з огляду на характер вчиненого злочину, роль обвинуваченого у вчиненні злочину, зокрема - те, що він безпосередньо не наносив ударів потерпілому, суд вважає, що встановлена судом сукупність пом`якшуючих обставин, з огляду на подальшу поведінку винного, свідчить про можливість на підставі статті 69 Кримінального Кодексу України застосувати до нього покарання у розмірі, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України.

При цьому з огляду на характер вчиненого злочину та законодавчі вимоги щодо виду та міри покарання, які мають бути застосовані для виправлення та перевиховання особи, яка його вчинила, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 в разі застосування відносно нього більш м`якого виду покарання, ніж позбавлення волі, не є можливим.

Вирішення питання про долю речових доказів.
Речові докази у справі - ланцюжок із срібла, флеш-картку, мобільний телефон - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Речовий доказ у справі - дерев`яний муляжу середньо-клинкової зброї - на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КПК України слід знищити.
З обвинувачених також слід стягнути судові витрати в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту його затримання.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту його затримання.

Речові докази у справі - ланцюжок із срібла, флеш-картку, мобільний телефон - повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Речовий доказ у справі - дерев`яний муляжу середньо-клинкової зброї - знищити

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 122 грн. 76 коп. на відшкодування витрат на проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 122 грн. 76 коп. на відшкодування витрат на проведення експертизи.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_13 =

21.09.2016