ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/312/16-к
26 липня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000124, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.2016 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Черняхівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, раніше судимого востаннє Черняхівським районним судом Житомирської області 11.11.2010 за ч. 1 ст. 385 КК України до 6 місяців арешту, а шляхом часткового складання покарань, призначених за вказаним вироком та вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.05.2010, визначено остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

17.03.2016 близько 20 год. ОСОБА_5 (далі обвинувачений), перебуваючи по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , зателефонував раніше знайомому Гонтарському І. П. В телефонній розмові з останнім, обвинуваченому стало відомо, що ОСОБА_6 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_4 , відсутні, так як перебувають в гостях в с. Новопіль Черняхівського району. В цей же день, час та місці в обвинуваченого виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 17.03.2016 близько 23 год. обвинувачений, достовірно знаючи про те, що власники вказаного домоволодіння по місцю проживання відсутні, прийшов до будинку АДРЕСА_4 , де застосовуючи фізичну силу, шляхом ривка, зірвав навісний замок на вхідних дверях вказаного будинку та проник в середину. Знаходячись у вказаному будинку обвинувачений, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: (1) телевізор "DENVER" модель TED-1922PVBT вартістю 1050 гри.; (2) DVD програвач марки LG модель РКЕ S73XB вартістю 480 гри.; (3) DVD програвач марки WOKSTER модель W380 вартістю 230 гри.; (4) цифровий ресивер SIMАХ Т-2 вартістю 315 грн.; (5) мобільний телефон марки "Аnусооl" ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 вартістю 400 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2 475 гри., після чого утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні злочину визнав у повному обсязі, а також визнав усі вказані вище обставини вчинення злочину.
З огляду на це та враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, судом згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним здійснення допиту свідків, вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування, щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються. При цьому судом в судовому засіданні на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено обвинуваченому зміст цих обставин (обставин вчинення ним злочину), з`ясовано, що визнання ним обставин вчинення злочину є добровільним, а також було роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України.
Від давання показів обвинувачений відмовився, повідомив, що щиро розкаюється у вчиненому.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила вказані вище обставини вчинення обвинуваченим злочину, просила суд суворо його не карати.
Вчинення обвинуваченим злочину, окрім повного визнання ним його винуватості, підтверджується дослідженими судом в судовому засіданні наступними доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження № 0000124 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (далі МКП):
-протоколом огляду місця події від 21.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 8-13);
-протоколом огляду місця події від 21.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 15, 16);
-протоколом огляду місця події від 21.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 18-23);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 41-44);
-протоколом огляду предметів від 23.03.2016 (МКП, арк. 45);
-постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 23.03.2016 (МКП, арк. 46);
-розпискою потерпілої від 24.03.2016 (МКП, арк. 59);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2016 з ілюстративними таблицями (МКП, арк. 89-95).
Підстав для визнання вказаних вище доказів недопустимими згідно зі ст. ст. 86-89 КПК України судом при розгляді справи не встановлено.
Згідно зі звітом про проведення незалежної оцінки майна від 24.03.2016 (МКП, арк. 48-58) вартість викраденого обвинуваченим майна складає 2 475,00 грн.

Оцінивши у сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена повністю. А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена з проникненням у житло.

Оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, суд згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 24 КК України приходить до висновку, що злочин вчинено обвинуваченим з прямим умислом.
Враховуючи, що викрадене майно має певну вартість, а саме 2 475,00 грн., а також що обвинувачений після вчинення злочину продав викрадене майно іншим особам, суд приходить до висновку, що злочин вчинено обвинуваченим з корисливих мотивів.

Станом на момент вчинення злочину обвинувачений досяг віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність (паспорт, МКП, арк. 68). Станом на 23.03.2016 обвинувачений в психіатричному кабінеті та наркологічному кабінеті на обліку не перебуває, що підтверджується відповідними відмітками на листі Черняхівського ВП від 22.03.2016 (МКП, арк. 88). З огляду на це суд приходить до висновку, що обвинувачений є осудним згідно зі ст. 19 КК України, а тому він підлягає кримінальній відповідальності.
Рішення про зміну обвинувачення та про визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом протягом розгляду справи не приймалися.
Обставинами, що пом`якшують покарання для обвинуваченого згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнаються щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно з вимогою від 22.03.2016 (МКП, арк. 71, 72) обвинувачений був звільнений з місць позбавлення волі після відбуття покарання 21.12.2015. Вказане покарання обвинувачений відбував відповідно до вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.11.2010, яким обвинуваченого було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України (МКП, арк. 82, 83), тобто у вчиненні умисного злочину. З дня звільнення і до моменту вчинення злочину 17.03.2016 минуло менше 3 років. А тому, враховуючи положення ст. ст. 34, 89 КК України, суд приходить до висновку, що на момент вчинення злочину (17.03.2016) обвинувачений був таким, що мав судимість, а значить має місце рецидив злочинів, що обтяжує покарання для обвинуваченого відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.
Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, передбачених ст. ст. 36-43 КК України, а також підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності згідно зі ст. ст. 44-49 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.
З огляду на вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, враховуючи:
-наявність пом`якшуючих обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину);
-наявність обтяжуючої обставини (рецидив злочинів);
-що він раніше судимий (вимога від 22.03.2016, МКП, арк. 71, 72);

-що за місцем проживання компроментуючих матеріалів немає (довідка-характеристика від 25.03.2016, МКП, арк. 86),

суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та, відповідно, необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Цивільний позов у справі пред`явлено не було.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
Питання щодо речових доказів у справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки починаючи з дня звернення вироку до виконання.

Речові докази у справі, а саме телевізор "DENVER" модель TED-1922PVBT, DVD програвач марки LG модель РКЕ S73XB, DVD програвач марки WOKSTER модель W380, цифровий ресивер SIMАХ Т-2, мобільний телефон марки "Аnусооl" ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 , передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , повернути власнику потерпілій ОСОБА_4 .
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.
Вирок відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Черняхівському районному суді Житомирської області. Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення підлягає надісланню потерпілій ОСОБА_4 .

Головуючий суддя: ОСОБА_1