н/п 1-кс/640/7701/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
власника майна - ОСОБА_5 ,

В ході досудового розслідування встановлено, що до чергової частини Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області 04.10.2016 надійшло повідомлення Балаклійської центральної клінічної районної лікарні про доставлення та госпіталізацію до приймального відділення КЗОЗ БРР «БЦКРЛ» з попереднім діагнозом «отруєння сурогатами алкоголю» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , а також його сина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з аналогічним діагнозом, який мешкає за тією ж адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_3 о 03.50 в реанімаційному відділенні КЗОЗ БРР «БЦКРЛ» помер ОСОБА_7 , попередня причина смерті: отруєння сурогатами алкоголю. ОСОБА_8 доставлений до токсикологічного відділення Харківської обласної клінічної лікарні.
Під час досудового розслідування були допитані місцеві мешканці м. Балаклія ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також родичі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повідомили, що їм відомо про придбання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 горілки на розлив в магазині «Елітний», розташованого за адресою: м. Балаклія, вул. Новоселівка, 11а.
Допитана як свідок реалізатор магазину «Елітний» ОСОБА_13 повідомила, що у вказаному магазині здійснюється реалізація горілки на розлив, допитана реалізатор ОСОБА_14 повідомила, що 03.10.2016 вона продала 2 пляшки горілки «Пшенична Краля» ОСОБА_8 .В ході досудового розслідування було отримано відомості які свідчать, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_1 , в якому провадить свою діяльність ФОП ОСОБА_4 , здійснюється зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв які становлять загрозу для життя та здоров`я людей.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 69837917 від 05.10.2016 року, власником приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4
Слідчий зазначає, що речі виявлені та в подальшому добровільно видані власником ОСОБА_4 в ході огляду приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_1 , необхідні для встановлення фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, є доказами вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
При розгляді клопотання у судовому засіданні слідчий його підтримав.
Власник майна ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти накладення арешту на вилучене під час проведення огляду в приміщенні магазину «Елітний» майно.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 04.10.2016 р. за добровільної згоди власника ОСОБА_4 огляду приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та яке може бути речовими доказами, - на це майно слід накласти арешт.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1