Номер провадження: 11-сс/785/1668/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №00084195 від 03.11.2016 року,

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ланчхуті Республіки Грузія, грузина, громадянина Грузії, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території України, зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №00084195 від 03.11.2016 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.289 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у незаконному позбавленні волі людини з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, та незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

04.11.2016 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

05.11.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.3 ст.289 КК України.

Цього ж дня слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий мотивував своє клопотання тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра відносно ОСОБА_7 у вчиненні середньої тяжкості та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме - можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року клопотання слідчого було задоволене, а до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03.01.2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час розгляду клопотання прокурором була підтверджена наявність у кримінальному провадження обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 та заявлені слідчим ризики, а також неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На дану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник вказує, що оскаржувана ухвала була постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а викладені в ухвалі висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник зазначає, що доданими до клопотання матеріалами не підтверджується наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 , заявлених слідчим ризиків та неможливості їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, слідчий суддя не врахував наявності у підозрюваного ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків - дружини і двох малолітніх дітей на утриманні, а також відсутність судимостей, що свідчить про необґрунтованість заявлених слідчим ризиків того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також підозрюваний не має можливості впливати на потерпілу чи свідків, оскільки вони вже дали свої показання органу досудового розслідування.

До апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_6 , в якій останній просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 прокурор в суді підтверджує наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом прийняття заяви у ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи до впізнання за участю потерпілої ОСОБА_11 .

При цьому зі змісту вказаних документів вбачається, що характер дій осіб, про які розповідали потерпіла та свідок, в тому числі ОСОБА_7 , свідчить про узгодженість їх намірів та ретельну підготовку до вчинення злочину, а також спростовує доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 .

В сукупності з зазначеним у відповідності до ст. 178 КПК України, слідчий суддя взяв до уваги ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, про які зазначено у клопотанні слідчого.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про існування обставин, які спростовують наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків. Зокрема, доводи захисника про наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та малолітніх дітей на утриманні не підтверджується матеріалами провадження та, з урахуванням характеру інкримінованих йому злочинів, не може беззаперечно свідчити про відсутність у нього можливості переховуватись від органу досудового розслідування.

Доводи захисника щодо відсутності можливості у ОСОБА_7 впливати на потерпілу та свідків суд також вважає необґрунтованими, оскільки потерпіла та свідки дали свої показання тільки під час досудового розслідування, однак існує обгрунтований ризик незаконного впливу ОСОБА_7 та інших осіб на потерпілу і свідків на стадії судового розгляду кримінального провадження з метою викривлення їх показань.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що ОСОБА_7 інкриміноване вчинення кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, суд на законних підставах дійшов висновку про необхідність не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід, що відповідає вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які б слугували перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено не було.

За таких обставин судова колегія вважає, що доводи захисника підозрюваного про відсутність підстав для обрання відносно його підзахисного міри запобіжного заходу, є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд вважає, що обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі, з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного.

При вирішенні питання щодо можливості обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Таким чином, судова колегія вважає, що слідчим та прокурором було доведено наявність достатніх підстав, про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України і необхідність застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому ухвала слідчого судді є вмотивованою та законною.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні №00084195 від 03.11.2016 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3