Провадження № 11-кп/792/220/16
Справа № 676/6147/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0001486 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_10 , в його інтересах захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 19 січня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубинка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою - спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, -
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання 7 років позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання 7 років позбавлення волі.
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і взято їх під варту в залі судових засідань.
Строк покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ухвалено обчислювати з 19 січня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 14 по 17 липня 2015 року включно.
Постановлено стягнути із:
- ОСОБА_10 на користь законного представника малолітньої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 250000 грн. на відшкодування моральної шкоди;
- ОСОБА_11 на користь законного представника малолітньої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 250000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.
- ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь держави по 294 грн. 62 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
За вироком місцевого суду ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб, 14 липня 2015 року близько 11 години, з метою з`ясування стосунків із ОСОБА_14 , який співмешкав із колишньою дружиною ОСОБА_11 - ОСОБА_15 , зайшли у приміщення житлового будинку, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де на ґрунті неприязних відносин, в ході конфлікту, переслідуючи мету умисного заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 умисно наніс удар правою рукою в ділянку грудної клітини ОСОБА_16 , чим заподіяв останньому легке тілесне ушкодження.
В подальшому, в ході продовження конфлікту, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 , діючи групою осіб, переслідуючи мету умисного заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесли ОСОБА_17 удари (не менше трьох) руками в обличчя, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння від яких ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в приміщенні відділення інтенсивної терапії Кам`янець-Подільської міської лікарні №1.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що обвинувальний вирок щодо нього винесено без дослідження всіх обставин справи, оскільки він наніс ОСОБА_19 єдиний удар в грудну клітину, від якого не могла наступити його смерть.
Вказує, що ОСОБА_15 та ОСОБА_11 обмовили його, оскільки вони були подружжям і мають спільну дитину. Окрім того, на ОСОБА_15 також чинився тиск зі сторони родичів ОСОБА_11 .
Стверджує, що наміру вступати в конфлікт і спричиняти потерпілому тілесні ушкодження у нього не було, оскільки вони не були знайомі. Стверджує, що у ванну кімнату з ОСОБА_19 він не заходив і весь конфлікт з останнім у них відбувся лише на кухні.
Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_11 скасувати і справу закрити за відсутністю в його діяннях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Цивільний позов ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_12 до ОСОБА_11 просить залишити без розгляду.
Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Стверджує, що під час судового розгляду доказів винуватості ОСОБА_11 здобуто не було, а досліджені докази свідчать про відсутність у обвинувачених спільного умислу на виникнення конфлікту та спричинення ОСОБА_19 тілесних ушкоджень. Так, із показів самої ОСОБА_15 вбачається, що конфлікт відбувся саме між ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , що розпочався із образ і переріс в бійку. При цьому ОСОБА_11 не вчинив жодних дій, які б свідчили про наявність спільного умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Також звертає увагу на те, що саме ОСОБА_11 фразою «Все, з нього достатньо» спрямована на зупинення конфлікту. Між ОСОБА_11 та ОСОБА_19 були відсутні неприязні відносини.
Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати і провадження у справі закрити.
Вважає, що суд першої інстанції не провів належний аналіз та не дав відповідної оцінки фактичним даним, які містяться в письмових доказах та показаннях свідків, а також обвинувачених. У вироку відсутній системний аналіз змісту цих документів, відсутні посилання чому суд не взяв до уваги та відхилив показання ОСОБА_20 дані письмових доказів, які прямо та безпосередньо вказують на обвинуваченого ОСОБА_21 , як на особу, яка спричинила ОСОБА_17 тілесні ушкодження від яких останній помер.
Судом не взято до уваги покази ОСОБА_10 про те, що на кухні він наніс один удар кулаком в грудну клітину ОСОБА_22 від якого останній відштовхнувся в сторону ванної кімнати, і в цей час на кухню забіг ОСОБА_11 та наніс удар в голову ОСОБА_17 від якого останній, падаючи спиною, відчинив двері у ванну кімнату та впав на підлогу, а спиною оперся на ванну. Після цього ОСОБА_10 покинув приміщення кухні і не бачив, як продовжувались події між ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_10 в судовому засіданні відзначав, що ОСОБА_16 він бачив в перший раз і будь-яких неприязних відношень у нього до потерпілого не було, однак при цьому зазначив, що неприязні відносини були між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 .
Окрім того, апелянт вважає, що висновок суду про виникнення спільного умислу у обвинувачених на виникнення конфлікту з потерпілим і подальшого спричинення йому тілесних ушкоджень не ґрунтується на доказах, одержаних в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити і провадження відносно ОСОБА_10 закрити за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Зазначає, що органом досудового розслідування не здобуто жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_10 спричинив тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_16 .
ОСОБА_10 у ванну кімнату не заходив, твердження свідка ОСОБА_15 щодо побиття ОСОБА_16 . ОСОБА_10 є надуманими і по самому їх викладенню суперечливими. Твердження відносно побиття ОСОБА_10 ОСОБА_16 у ванній кімнаті не можуть слугувати підставою для постановлення обвинувального вироку, оскільки свідок не могла при зачинених дверях ванни бачити як обвинувачений наносив удари і в які частини, тим більше у голову.
В своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_23 вважає вирок суду законним та вмотивованим, а апеляційні скарги необґрунтованими і просить залишити їх без задоволення.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_10 , його захисників, засудженого ОСОБА_11 та його захисника на підтримання на підтримання апеляційних скарг, прокурора на їх заперечення, перевіривши матеріали справи та наведені доводи, колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають до задоволення.
Висновок суду І інстанції про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм злочину за наведених у вироку обставин ґрунтується на доказах безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказах.
Так, зокрема, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, проте, не заперечував та підтвердив обставини спричинення потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень і виклав свою версію подій. ОСОБА_11 пояснив, що в день події на його прохання разом із ОСОБА_10 приїхали до помешкання його колишньої дружини ОСОБА_15 , де він раніше з останньою проживав, з метою забрати деякі належні йому речі. Оскільки він знав, що ОСОБА_15 співмешкає з ОСОБА_14 , з метою уникнення конфлікту, попросив ОСОБА_10 одному піти до ОСОБА_15 та забрати речі, а сам залишився на вулиці неподалік. Однак, через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_10 та попросив підійти, оскільки ОСОБА_15 не знала де знаходяться речі. Коли він зайшов на подвір`я, між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які стояли при вході в будинок виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 заштовхав руками ОСОБА_16 у будинок. За ними слідом зайшла ОСОБА_24 , а за нею він із малолітнім сином, який також вибіг з будинку на вулицю. ОСОБА_10 та ОСОБА_25 продовжували словесний конфлікт в приміщенні кухні, під час якого ОСОБА_25 намагався нанести ОСОБА_10 ногою удар в пах, але ОСОБА_10 прикрив пах своєю ногою, а тому ОСОБА_25 наніс удар ногою ОСОБА_10 по нозі. Оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_25 висловлювалися нецензурною лексикою на підвищених тонах, він забрав сина в кімнату, де кинув мобільний телефон ОСОБА_16 в акваріум та кинув його ноутбук, а також розірвав декілька фотокарток. В цей час він чув, що ОСОБА_15 кричала до ОСОБА_10 щоб той вийшов, а ОСОБА_10 продовжував словесний конфлікт із ОСОБА_14 .. При цьому він також чув стукіт дверей, які то відкривалися, то закривалися. Після цього він вийшов на кухню, де ОСОБА_10 та ОСОБА_15 сперечалися. ОСОБА_25 в цей час знаходився у ванній кімнаті, двері в яку були закриті. При цьому ОСОБА_15 просила його забрати ОСОБА_10 та вийти, на що він відмовився, та повернувся в кімнату до дитини. Коли почув як ОСОБА_25 сказав, що це моя дитина і я її виховаю як свою, він розгнівався, вийшов з кімнати та хотів нанести ОСОБА_17 , який стояв в ванній кімнаті, удари кулаком в обличчя. Однак ОСОБА_18 прикрив обличчя руками, а тому він наніс йому два удари кулаком в руку. В цей момент ОСОБА_15 його відтягнула за руку від ОСОБА_26 та завела разом із сином, який знову вибіг з кімнати та плакав, назад в кімнату, а сама повернулася до ОСОБА_10 та ОСОБА_16 . Після цього син попросив забрати ОСОБА_10 , тоді він пішов на кухню та забрав ОСОБА_10 з будинку. Коли він забирав ОСОБА_10 та виходили з будинку, ОСОБА_25 лежав у ванній кімнаті, голова його була сперта на батарею і він щось бурмотів або харчав. Вважає, що смертельні тілесні ушкодження потерпілому міг спричинити саме ОСОБА_10 . Оскільки вважає, що причетності до смерті ОСОБА_16 не має, просив відмовити в задоволенні цивільного позову законного представника потерпілої до нього про відшкодування моральної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_10 також не визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, проте також не заперечував та підтвердив обставини спричинення потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень та виклав свою версію з позиції захисту. Зокрема, ОСОБА_10 показав, що в день події на прохання ОСОБА_11 приїхали до помешкання колишньої дружини останнього - ОСОБА_15 з метою забрати деякі належні ОСОБА_11 речі. З метою уникнення конфлікту ОСОБА_11 попросив його одному піти до ОСОБА_15 та забрати речі, а сам залишився на вулиці неподалік. Прийшовши на подвір`я, побачив ОСОБА_15 , в якої він запитав де ОСОБА_11 , на що вона повідомила, що його в будинку немає. В той момент, коли він розмовляв із ОСОБА_15 в коридор, з кімнати вийшов ОСОБА_25 та почав наполягати щоб він вийшов з будинку, на що він відмовився. Тоді між ним та ОСОБА_14 виникла штовханина. При цьому ОСОБА_25 намагався виштовхати його на вулицю, а він навпаки заштовхував ОСОБА_16 в середину будинку і таким чином заштовхав його в приміщення кухні, де з метою звільнитися від ОСОБА_16 , оскільки той утримував його за комір, наніс кулаком один удар в грудну клітину, і таким чином звільнився від нього. В цей момент в будинок зайшов ОСОБА_11 і уже між ним та ОСОБА_14 продовжився конфлікт, під час якого вони наносили один- одному удари кулаками. Однак, куди саме наносив удари ОСОБА_25 . ОСОБА_11 не бачив, так як останній стояв до нього спиною, але точно бачив як ОСОБА_11 наніс ОСОБА_17 кулаком два удари в обличчя, від яких ОСОБА_25 відхилився назад, спиною відкрив двері в ванну кімнату, зашпортнувся за поріг та впав на підлогу, де продовжував сидіти. Після цього до ОСОБА_16 підійшов ОСОБА_11 та почав виясняти з ним стосунки, однак при цьому ударів уже не наносив. Тоді він вийшов з будинку на вулицю, де зачекавши на ОСОБА_11 декілька хвилин, залишили домоволодіння ОСОБА_15 та поїхали по домах. Оскільки вважає, що причетності до смерті ОСОБА_16 не має, просив відмовити в задоволенні цивільного позову законного представника потерпіло': до нього про відшкодування моральної шкоди.
Не дивлячись на часткове визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення повністю доведена зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, з показань самих обвинувачених вбачається, що вони по суті викривають один одного у побитті потерпілого, внаслідок чого настала його смерть, проте обставини злочину виклали з позиції свого захисту.
Проте, з показань свідка - очевидця події ОСОБА_15 прямо вбачається, що 14 липня 2015 року близько 11 год. 00 хв. до неї додому прийшов ОСОБА_10 та попросив покликати ОСОБА_11 , на що вона йому повідомила, що ОСОБА_11 в будинку не має і що вона з ним не проживає. Однак ОСОБА_10 все-таки зайшов до будинку та відразу ж попрямував до кімнати, де лежав на ліжку ОСОБА_25 . При цьому ОСОБА_10 її запитав хто це такий і що він ту робить, на що вона відповіла, що це її чоловік і вона з ним проживає. Після цього ОСОБА_10 вийшов на вулицю та хотів зателефонувати до ОСОБА_11 , однак в цей момент ОСОБА_11 під`їхав на автомобілі та почав заходити на подвір`я. Коли до них підійшов ОСОБА_11 , з будинку вийшов ОСОБА_25 , до якого ОСОБА_10 відразу ж почав кричати та силою заштовхувати його в будинок. Вона відразу ж почала забігати за ними, а за нею в будинок зайшов ОСОБА_11 . ОСОБА_10 силою заштовхав ОСОБА_16 в ванну кімнату, закрив за собою двері та почав наносити ОСОБА_17 удари кулаками по голові. При цьому вона намагалася силою відчинити двері та припинити побиття ОСОБА_27 ОСОБА_10 , але останній перешкоджав їй це зробити, силою зачиняючи двері в ванну кімнату. При цьому вона просила ОСОБА_11 забрати ОСОБА_10 від ОСОБА_16 , але він відмовлявся це зробити. У свою чергу ОСОБА_25 просив ОСОБА_10 не бити його та сказав, що він виховає малолітнього сина ОСОБА_11 як свою дитину. Почувши цю фразу, ОСОБА_11 підбіг до ОСОБА_16 , який стояв біля вікна в ванній кімнаті, та наніс йому кулаком два чи три удари в обличчя. Після чого вона відтягнула ОСОБА_11 за руку від ОСОБА_16 та завела в кімнату, де він кинув у акваріум мобільний телефон ОСОБА_16 та перевернув його ноутбук, а також розірвав фотокартки. Після цього вона вийшла на кухню та намагалася знову зайти в ванну кімнату, але ОСОБА_10 знову перешкоджав їй це зробити. При цьому вона чула, що з ванної кімнати доносилися звуки, які були подібні на удари. Згодом ОСОБА_10 залишив побиття ОСОБА_16 та вийшов до неї на кухню, де вимагав щоб ОСОБА_25 та вона відшкодували йому вартість кросівок, які він пошкодив до чи через ОСОБА_16 . В цей момент ОСОБА_25 уже лежав непритомним на підлозі, а його голова була сперта на батарею. Після цього підійшов ОСОБА_11 та сказавши до ОСОБА_10 : «Все, з нього достатньо», залишили приміщення будинку, а вона викликала до ОСОБА_16 швидку медичну допомогу.

Відомостями з протоколу відтворення обстановки та обставин події з таблицями ілюстрацій і переглянутим в процесі судового розгляду відеоматеріалом вказаної слідчої дії з яких вбачається, що ОСОБА_15 у присутності понятих, із застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на неї, в деталях вказала місце, спосіб та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т.2 а.к.п.141-143).

Судом І - інстанції показання свідка ОСОБА_15 правильно визнані правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, детальні та підтвердженні іншими доказами і обґрунтовано покладені в основу вироку.

Із висновку експерта № 180 від 28 серпня 2015 року (т.2 а.к.п. 27-30) вбачається, що причиною смерті ОСОБА_16 є набряк, стискання речовини головного мозку з розвитком застійної вогнищевої пневмонії гострої легенево - серцевої недостатності, серозного набряку легенів, які виникли внаслідок відкритої черепно - мозкової травми - травматичного субдурального крововиливу на рівні тім`яної та лобної часток головного мозку справа та зліва (крововилив між твердою мозковою оболонкою та речовиною головного мозку), забою головного мозку на рівні полюса правої лобної долі, переломів латеральних пластинок решітчастої кістки, закритого перелому кісток носу, травматичного субарахноїдального крововиливу (крововилив в м`які мозкові оболонки головного мозку) на рівні лобних долей та скроневої долі.

Відповідно медичної карти стаціонарного хворого №3959 відділення інтенсивної терапії Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 на ім`я ОСОБА_16 відомо, що біологічна смерть останнього настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 20 хв.

У ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми-травматичного субдурального крововиливу на рівні тім`яної та лобної часток головного мозку справа (крововилив між твердою мозковою оболонкою та речовиною головного мозку), забою головного мозку на рівні полюса правої лобної долі, переломів латеральних пластинок решітчастої кістки, закритого перелому кісток носу, травматичного субарахноїдального крововиливу (крововилив в м`які мозкові оболонки головного мозку) на рівні лобних долей та скроневої долі, крововиливу в стовбур головного мозку, двох синців на спинці носа справа та зліва, з розповсюдженням на підочні ділянки та верхні повіки обох очей, синців тім`яної ділянки зліва, синця на лобі справа, які могли утворитися внаслідок дії тупих (тупого) твердих предметів не менше трьохразової дії сторонньої особи по механізму «удар», можливо кистю зібраною в кулак.

Вказана черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості відповідно до живої особи має ознаки тяжких тілесних пошкоджень, які небезпечні в момент спричинення та має прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_16 .

Тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітини ліворуч на рівні 3-4 ребер по передньо-підпахвовій лінії міг утворитися внаслідок одноразової дії тупого твердого предмета по механізму «удар» сторонньою особою, має ознаки легкого тілесного ушкодження та прямого причинного зв`язку із смертю не має.

Всі тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_16 могли утворитися в день поміщення на стаціонарне лікування в Кам`янець - Подільську міську лікарню №1 тобто 14 липня 2015 року.

Допитаний судом лікар судово-медичний експерт ОСОБА_28 , підтвердивши свої висновки, надані у висновку експерта № 180 від 28 серпня 2015 року, підтвердив, що виявлена у ОСОБА_16 черепно-мозкова травма могла утворитися внаслідок дії тупих (тупого) твердих предметів не менше трьохразової дії сторонньої особи по механізму «удар», можливо кистю зібраною в кулак, та категорично виключив ту обставину, що вказану травм потерпілий міг отримати від удару об тупі (тверді) предмети.

Перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення злочину об`єктивно підтверджено показаннями самих обвинувачених, які в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_10 тривалий період часу - протягом ночі з 13 на 14 липня 2015 року вживав алкогольні напої, а також даними висновку №324 щодо результатів його медичного огляду о 18 год. 14 липня 2015 року з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т.2 а.к.п. 94) тобто через незначний період часу після вчинення злочину. Крім того факт перебування ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджені підтвердила в судовому засіданні свідок - очевидець події ОСОБА_15 .

Всім доказам суд І інстанції дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.121 КК України.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг про невинуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то колегія суддів вважає їх безпідставними і спростованими.

Так, зокрема, твердження ОСОБА_11 про те, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_25 намагався нанести удар ногою в пах ОСОБА_10 і наніс удар ногою останньому по нозі, якою ОСОБА_10 закрився, спростовується показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 , які категорично заперечили даний факт та пояснили, що ОСОБА_25 не наносив ОСОБА_10 будь -яких ударів. Окрім того, зазначене твердження ОСОБА_11 об`єктивно спростовується висновками експерта №478 від 16.07.2015 року та №521 від 27.07.2015 року (т.2 а.к.п. 66,70), з яких вбачається, що будь-яких тілесних ушкоджень характерних для нанесення ударів на тілі ОСОБА_10 не виявлено.

Також є безпідставними твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про нанесення під час конфлікту ОСОБА_14 ударів ОСОБА_29 , оскільки це спростовано показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_15 , які категорично заперечили даний факт та показали, що ОСОБА_25 не наносив ОСОБА_11 будь - яких ударів. Окрім того, об`єктивно за висновками експерта №477 від 16.07.2015 року (т.2 а.к.п.68), будь - яких тілесних ушкоджень характерних для нанесення ударів на тілі ОСОБА_11 не виявлено.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_10 , а також послідовних та жодним чином не спростованих показань свідка ОСОБА_15 , факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_17 в ділянку голови ОСОБА_11 , а отже безпосередню участь останнього у спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, підтверджується даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з таблицями ілюстрацій і переглянутим в процесі судового розгляду відеоматеріалом вказаної слідчої дії, відповідно до яких ОСОБА_30 в присутності понятих та захисника, з застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на нього, в деталях вказав місце, спосіб та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_17 обвинуваченим ОСОБА_11 тілесних ушкоджень (т.2 а.к.п.181 - 184).

Твердження ОСОБА_11 , що він наніс потерпілому лише два удари кулаком в руки, якими останній прикрив свою голову, а не безпосередньо в голову, є надуманими, спрямованими на уникнення відповідальності за спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, та об`єктивно спростовуються висновком експерта № 180 від 28 серпня 2015 року (т.2 а.к.п.27- 30), яким підтверджено той факт, що будь-яких тілесних ушкоджень на руках потерпілого ОСОБА_16 не виявлено.

Про безпосередню участь ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, вказують також дані протоколу огляду місця події з таблицями ілюстрацій (т.2 а.к.п.15-19), відповідно до яких під час огляду місця події на поверхні пральної машини, що розташована у ванній кімнаті, тобто в безпосередньому місці спричинення потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, виявлена кров, яка відповідно до висновку експерта 529 від 07.09.2015 року ( т.2 а.к.п.49-50) може належати ОСОБА_11 .

Окрім того, як вбачається з висновку експерта №477 від 16.07.2015 року (т.2 а.к.п.68) у ОСОБА_11 виявлено легке тілесне ушкодження у вигляді плямистого синця на передній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, фіолетового кольору, яке могло утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо при стисненні пальцем руки, близько 1-2 діб від моменту проведення судово- медичної експертизи. При цьому за показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_11 зазначене тілесне ушкодження спричинила йому ОСОБА_15 коли відтягувала його за руку від ОСОБА_16 в той час як він наносив останньому удари.

Це підтверджено і свідком ОСОБА_31 .

Таким чином, факт наявності в безпосередньому місці події крові ОСОБА_11 та наявності на його тілі тілесного ушкодження свідчить про його безпосередню участь в конфлікті, нанесенні ОСОБА_17 ударів, а отже і в спричиненні останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Твердження ОСОБА_11 , що виявлена на поверхні пральної машини належна йому кров, могла бути залишена ним не в день події, а ще під час проживання ним в будинку, до уваги обґрунтовано не прийнято, оскільки ОСОБА_11 не зміг суду пояснити, при яких саме обставинах та коли він міг залишити сліди крові за час проживання в будинку до побиття потерпілого.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , спрямованого саме на спричинення ОСОБА_17 тяжких тілесних ушкоджень, вказують дані про інтенсивність нападу, кількість, локалізація поранень, силу ударів і нанесення їх у переважній більшості в життєво важливий орган - голову.

Окрім того, про наявність спільного умислу в діях обвинувачених на виникнення конфлікту з потерпілим та подальшого спричинення останньому тілесних ушкоджень свідчить розроблений між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 план проникнення ОСОБА_10 в приміщення будинку з метою перевірки факту знаходження в ньому ОСОБА_16 та з`ясування із ним стосунків з приводу його проживання із колишньою дружиною ОСОБА_11 - ОСОБА_15 . Зазначена обставина об`єктивно підтверджена показаннями свідка ОСОБА_32 , з яких встановлено, що після того як вона повідомила ОСОБА_10 про відсутність в будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_10 цілеспрямовано зайшов до будинку для з`ясування факту знаходження в ньому ОСОБА_16 та в подальшому розпочав словесний конфлікт, а згодом і нанесення потерпілому ударів.

Твердження обвинувачених про те, що метою їхнього візиту до помешкання ОСОБА_15 було те, що ОСОБА_11 хотів забрати свої речі, є надуманими, будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Навпаки, зазначене твердження обвинувачених спростовується тією обставиною, що ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_11 не повідомляли ОСОБА_15 про зазначену мету їхнього візиту, а лише з`ясовували в ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про їх стосунки. До того ж, в судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що в день події він так і не забрав свої речі, як і не забрав до теперішнього часу.

Про наявність цілеспрямованих, обдуманих та узгоджених дій обвинувачених спрямованих на спричинення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень свідчать ті обставини, що ОСОБА_11 на постійні та наполегливі прохання ОСОБА_15 не намагався припинити тривале нанесення ударів ОСОБА_10 потерпілому, спокійно спостерігав за побиттям ОСОБА_10 потерпілого та покинув разом із ОСОБА_10 приміщення будинку лише тоді, коли уже ОСОБА_25 знаходився в непритомному стані, звернувшись до ОСОБА_10 з фразою: «Все, з нього достатньо». При цьому, обвинувачені жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілого шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги, не вжили.

Окрім того, побиття відбулося в обмеженому просторі ванної кімнати, а за тілобудовою та фізично ОСОБА_11 , а особливо ОСОБА_10 значно сильніші за потерпілого ОСОБА_19 , що позбавляло його будь яких шансів на порятунок.
Сукупність всіх вказаних обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинувачених і потерпілого, що передувала події, їх різниця в фізичній силі, їх стосунки вказують на цілеспрямовані, обдумані, узгодженні та умисні дії обвинувачених спрямовані на спричинення ОСОБА_33 тяжких тілесних ушкоджень.

Встановлені фактичні обставини свідчать про те, що обвинувачені виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, - спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень (нанесли ряд ударів, з прикладанням значної сили виключно в життєво важливий орган - голову).

Невизнання обвинуваченими вини в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_17 , що спричинило смерть останнього, обґрунтовано розцінено судом як намагання уникнути покарання за вчинене суспільно небезпечне діяння.

Покарання ОСОБА_11 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його.

При цьому судом першої інстанції враховано, що в судовому засіданні своєї вини ОСОБА_11 не визнав, вчинив тяжкий злочин, який характеризується підвищеною суспільною небезпечністю, також спосіб та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме нанесення чисельних ударів виключно в життєво важливий орган - голову, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_16 , завдані збитки ним не відшкодовані, а також відсутні обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Покарання ОСОБА_10 також призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його.

При цьому судом першої інстанції враховано, що в судовому засіданні своєї вини ОСОБА_10 не визнав, у стані алкогольного сп`яніння вчинив тяжкий злочин, який характеризується підвищеною суспільною небезпечністю, враховано спосіб та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме нанесення чисельних ударів виключно в життєво важливий орган - голову, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_16 , завдані збитки ним не відшкодовані.

Призначене покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому перебування під вартою під час попереднього ув`язнення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 19 січня 2016 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги: засудженого ОСОБА_10 та в його інтересах захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_11 без задоволення.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 час попереднього ув`язнення з розрахунку 2 дні позбавлення волі за 1 день попереднього ув`язнення, за період з 14 по 17 липня 2015 року включно і з 19 січня 2016 року по 06 червня 2016 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .