АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/744/16 Справа № 708/536/16-к Категорія: ч.2 ст.289, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мурманська, Російська Федерація, росіянина, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 09.12.2011 року Чигиринським районним судом по ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст.70 КК України до 3 років п/волі, звільненого від відбування покарання, згідно до ст.75 КК України, з іспитовим строком в 2 роки, скасованого ухвалою Чигиринського районного суду від 05.03.2013 року та на підставі ч. 2 ст. 78 КК України направленого для реального відбуття покарання строком на 3 роки п/волі; ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2014 року звільненого від відбування покарання внаслідок акту амністії; 22.12.2014 року Чигиринським районним судом по ч.3 ст.185 КК України до 3 років п/волі, звільненого від відбування покарання, згідно до ст.75 КК України, з іспитовим строком в 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162 та ч.2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання:

по ч. 2 ст. 289 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна;

ч. 1 ст. 162 КК України один рік обмеження волі;

по ч.2 ст.185 КК України - один рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чигиринського районного суду від 22.12.2014 року у вигляді шести місяців позбавлення волі і остаточно визначено до відбування покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначено з 28 березня 2016 року з врахуванням строку перебування під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 березня 2016 року по 16 травня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, що становить 100 днів.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено без зміни - тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що будучи раніше судимим за вчинення крадіжок чужого майна, на шлях виправлення не став та повторно 26.12.2015 року о 22 годині шляхом вільного доступу до приміщення сараю, розташованого на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, протиправно, всупереч волі власника, з метою використання у власних потребах незаконно заволодів мопедом марки «Дельта», державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 2950 гривень, який належав ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, 27 грудня 2015 року близько 8 години ранку, знаходячись в с. Стецівка Чигиринського району Черкаської області, умисно, незаконно, проти волі власника, шляхом розбиття віконного скла в приміщенні коридору проник до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , та перебував в ньому в період часу з 8 години до 8 години 30 хвилин 27 грудня 2015 року, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_10 .

Він же, будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення не став та повторно, 27 грудня 2015 року близько 8 години 30 хвилин, знаходячись в житловому будинку ОСОБА_10 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном марки «Nokia 5230» вартістю 370 гривень та мобільним телефоном марки «Samsung Е 1202 і» вартістю 300 гривень, що на праві власності належали ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальних збитків на загальну суму 670 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, в частині призначеного покарання, обрати міру покарання не пов`язану з позбавленням волі. В зв`язку з наявністю пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявності хворої матері, за якою потрібен догляд, просить застосувати до нього положення ст.61 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вирок суду є занадто суворим, призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеризуючим його даним. Вважає, що щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину є підставами для пом`якшення йому покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який виступив в підтримку вимог апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року відповідає вказаним вимогам.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом першої інстанції, в порядку ч.3 ст.349 КПК України та ніким не оскаржується.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

Апеляційна скарга ОСОБА_7 фактично зводиться до пом`якшення йому призначеного судом першої інстанції покарання.

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, даних про особу винного, всіх обставин кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також враховано, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.1 ст.162 КК України один рік обмеження волі, за ч.2 ст.185 КК України один рік позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, та у відповідності до ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чигиринського районного суду від 22.12.2014 року у вигляді шести місяців позбавлення волі і остаточно визначено до відбуття покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі, - відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких злочинів, та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, не одружений, не працевлаштований, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив злочини проти власності, з урахуванням пом`якшуючої покарання обставини - щире каяття та обтяжуючих покарання обставин рецидив злочинів в частині вчинення злочину по ч.1 ст.162 КК України, вчинення злочину щодо особи похилого віку по ч.2 ст.289 КК України, колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для пом`якшення покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 , про що в апеляційній скарзі просить останній, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Стаття 66 КК України визначає, які обставини є пом`якшуючими при призначенні покарання, серед яких щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину відносяться до однієї обставини, що пом`якшує покарання. Дану обставину суд першої інстанції врахував при призначенні покарання ОСОБА_7 . Інших пом`якшуючих обставин колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів апелянта про наявність у нього хворої матері, то колегія суддів виходить з наступного, що дана обставина не може бути врахована, як підстава для пом`якшення йому покарання, оскільки вона не зменшує суспільну небезпечність вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, і вчинення обвинуваченим нових злочинів, під час перебування на іспитовому строку свідчить, що останній не зробив для себе відповідних висновків та не став на шлях виправлення. Крім того, колегія суддів враховує, що обвинуваченому призначено практично мінімальне покарання, передбачене санкціями статей, за кримінальні правопорушення, які він вчинив.

Вимога апелянта про застосування до нього ст. 61 КК України не заслуговує на увагу, оскільки обвинувачений, перебуваючи на іспитовому строку вчинив нові злочини, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-яких підстав передбачених ст.ст.408, 409 КПК України для його зміни чи скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 16 травня 2016 року - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін перебування в СІЗО з 28.03.2016 року по 01.08.2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :