Справа № 373/1031/16-к
В И Р О К
Іменем України
28 липня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000091 по обвинуваченню ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Долинське Кіровоградської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, з середньою освітою, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , обіймаючого посаду командира відділення управління (машина старшого офіцера батареї 1В13) 1-го самохідно-артилерійського взводу 9-ї самохідно-артилерійської батареї 3-го самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2015 солдат ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 28.05.2015 №26 призначено на посаду командира відділення управління (машина старшого офіцера батареї 1В13) 1 самохідно-артилерійського взводу 9 самохідно-артилерійської батареї 3 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з вимогами п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у разі оголошення мобілізації військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження відповідних органів військового управління.

Згідно з вимогами п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 №113-УІІІ, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІУ (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України

Проте, 29.03.2016 близько 22 год. 00 хв. перебуваючи у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, самовільно, без дозволу відповідних начальників та командирів залишив військову частину, незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки та проводив час на власний розсуд. 22.06.2016 солдат ОСОБА_5 повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином, суд вважає доведеним, що військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без дозволу безпосереднього командира у період з 29.03.2016 по 22.06.2016, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, а саме скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 пояснив суду, що він самовільно залишив військову частину в зв`язку із хворобою своєї матері. Свою провину у вчиненому визнає та просить суд суворо його не карати.

Прокурором долучено до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: згідно довідок ЦРЛ ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до вимоги спецперевірки - до кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно службової характеристики, за місцем проходження служби характеризується негативно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки обвинувачений самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вчиненим ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням - злочином, передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаюється в скоєному,

При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_5 може бути виправлений без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, і, у відповідності із ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1