Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
н/п 1-кп/490/644/2016
ВИРОК
Іменем України
04 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002390, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Максимівка Снігурівського району Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має на утриманні малолітню дитину, має повну вищу освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
28 вересня 2015 року, близько 08 год. 15 хв., ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією, проходячи військову службу у військовому званні капітан на посаді командира 7-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби - військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Миколаєві до 08 год. 15 хв. 04 жовтня 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно він був призваним на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознайомлений з умовами проходження військової служби та станом на 28 вересня 2015 року проходив військову службу у військовому званні капітан на посаді командира 7-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . У період травня - червня 2015 року він брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України. Після повернення з зони проведення антитерористичної операції між ним та військовим керівництвом виник конфлікт з приводу того, що з ним відмовлялися укласти контракт і сказали, що звільнять його з військової служби "за статтею". Через цей конфлікт він самовільно залишив місце несення служби і перебував за місцем свого проживання. 04 жовтня 2016 року він добровільно з`явився до військової частини і продовжив виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому щиро кається. Бажає укласти контракт і проходити військову службу.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проходження військової служби характеризуються посередньо, у період служби брав участь у проведенні антитерористичної операції в Донецькій області України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, з`явлення зі зізнанням та щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим і вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину та щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: