Номер провадження 1-кп/754/297/16
Справа№754/4447/16-к
30 травня 2016 року місто Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселів, Кіцманського р-ну, Чернівецької обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонер, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, своїми ненавмисними діями порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення злочин, за наступних обставин.
Так, 02.02.2016 приблизно о 18:10 год., ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем, марки «Renault», моделі «Megane Scenic 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ніколаєва зі сторони пр. Маяковського в напрямку вул. Бальзака, в м. Києві, в порушення вимог п. п. 2.3 «б», 4.16 «а», 18.1 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, в зв`язку з чим не надав перевагу для руху пішоходу ОСОБА_5 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, що знаходиться по вул. Ніколаєва, 11, в м. Києві, здійснивши наїзд на останнього.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав закриту травму шийного відділу хребта у виді перелому зубовидного відростка 2 шийного хребця, що згідно висновку судово-медичної експертизи №609/Е від 25.03.2016, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 2.3 «б», 4.16 «а» та 18.1 ПДР України.
Порушення вимог п.п. 2.3 «б», 4.16 «а» та 18.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо транспортної пригоди та отриманням потерпілим ОСОБА_5 тяжкого тілесного ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, визнав в повному обсязі за вище вказаних фактичних обставинах, які встановлені в ході досудового розслідування та судового розгляду, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що 02.02.2016 приблизно о 18:10 год., він керуючи автомобілем, марки «Renault», моделі «Megane Scenic 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Ніколаєва, в м. Києві зі сторони пр. Маяковського в напрямку вул. Бальзака, заїхавши на дорожню розмітку «Зебра» нерегульованого пішохідного переходу, побачив тінь, не встиг зупинитися та здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_5 , помітивши як останній впав та вдарився головою. Інших осіб, окрім нього в автомобілі, яким він керував не було. Відразу після події викликав швидку та поліцію.
Зазначив, що автомобіль застрахований. Про страховий випадок повідомив страхову компанію в 3-денний строк, також надав копію полісу слідчому під час досудового розслідування. Під час проведення досудового розслідування відвідував потерпілого ОСОБА_5 у лікарні та за місцем його проживання, турбувався про його здоров`я.
Щиро кається, просить суд суворо його не карати та надати шанс виправитися. Попросив вибачення у потерпілого.
Цивільний позов визнає повністю, підтвердженням того є відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_5 в повному обсязі в розмірі визначеному потерпілим.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 02.02.2016 приблизно о 18:20 год., він переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу поблизу будинку №11 по вул. Ніколаєва, в м. Києві. Побачив як на нього, не зупиняючись, рухався автомобіль, марки «Renault», моделі «Megane Scenic 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_3 , але не встиг зреагувати, внаслідок чого останній здійснив на нього наїзд. Підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_3 підтримував його під час лікування, добровільно відшкодував моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Обвинувачений повідомив йому про те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».
Заявлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі. Також зазначив, що обвинувачений, під час судового розгляду кримінального провадження, відшкодував йому завдану моральну шкоду у розмірі, визначеному у цивільному позові, в сумі 33 000 грн.
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 просить суд призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене ст. 286 ч.2 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, про що надав суду письмову заяву (а.п.89).
Представник потерпілого ОСОБА_6 суду показав, що про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02.02.2016, в результаті якої потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжке тілесне ушкодження йому відомо лише зі слів потерпілого. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 зазнав матеріальної та моральної шкоди.
Підтримав цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в повному обсязі, надав суду детальне обґрунтування щодо заявлених потерпілим позовних вимог. Просив позов потерпілого задовольнити в повному обсязі з урахуванням повного відшкодування обвинуваченим завданої потерпілому моральної шкоди в розмірі 33 000грн.
При призначенні покарання обвинуваченому підтримав позицію потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не мають сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначені покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення тяжкий злочин, особу винного, а саме:
- за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.86);
- раніше не судимий (а.п.81);
- не перебуває на обліку у лікаря - психіатра в Київському міському психоневрологічному диспансері №2 (а.п.84);
- не перебуває під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «СОЦІОТЕРАПІЯ» (а.п. 85);
- відповідно до даних копії посвідчення серія НОМЕР_2 є пенсіонером (а.п. 88);
- відповідно до даних копії посвідчення серія НОМЕР_3 є ветераном праці (а.п. 88).
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, добровільне відшкодування завданої моральної шкоди, вперше притягнення до кримінальної відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину з необережності, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання, думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить суд суворо обвинуваченого не карати та не призначати йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також те, що ОСОБА_3 , за час досудового розслідування та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його діяння з позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк, передбачений санкцією частини статті 286 ч.2 КК України, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.
При вирішенні питання про застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд виходив з того, що суспільно небезпечні наслідки кримінального правопорушення настали через порушення обвинуваченим ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, що призвело до отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та відповідної кваліфікації за тяжке кримінальне правопорушення - злочин.
Також, суд виходить із того, що до вчинення кримінального правопорушення міг призвести хворобливий стан обвинуваченого про який він повідомив у судовому засідання та надав відповідний документ (а.п.87), що в сукупності призвело до зниження уваги обвинуваченого до дорожньої обстановки та вчасного реагування на зміну дорожньої обстановки.
В кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, потерпілим ОСОБА_5 , було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.п.23-26).
Згідно заявлених позовних вимог потерпілий просить суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» грошові кошти в сумі 12 611 грн. 94 коп., з яких:
1)матеріальна шкода, яка складається з витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, в сумі 3 018 грн. 61 коп.;
2)мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), у зв`язку з лікуванням на стаціонарі, в сумі 459 грн. 33 коп.;
3)не отримані доходи у розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць, в сумі 4 134 грн.;
4)моральна шкода в сумі 5 000грн.
З обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий просить стягнути моральну шкоду в сумі 33 000 грн.
Обґрунтування позову викладені у позові та озвучені представником потерпілого під час судового розгляду.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані докази в підтвердження позовних вимог приходить до висновку, що позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст. 128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При вирішенні даного цивільного позову суд керується нормами Цивільного Кодексу України.
Зокрема, ст. 1187 ч.2 ЦК України передбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі володів автомобілем, марки «Renault», моделі «Megane Scenic 1.6», д.н.з. НОМЕР_1 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 ,, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/ 4834609, застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Галицька»» (а.п.79).
Таким чином, збитки, спричинені кримінальним правопорушенням злочином, в силу вказаної норми закону повинні відшкодовуватись обвинуваченим ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».
Суд досліджує витрати, які підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька».
1.Зокрема, потерпілим ОСОБА_5 , в підтвердження понесених ним матеріальних витрат в сумі 3 018 грн. 61 коп., які складаються з витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, було надано наступні докази:
-товарний чек №32-Чк-0009477 від 2 лютого 2016р. на суму 130,60грн., згідно якого було придбано «Минеральная вода Моршинская сл../газ, 0,5л 10,95. Пленка рент.универсал. 18Х24 №1.Лизоформ-19,80. Пленка рент.универсал 30Х40 №1.Лизоформ-43,75. Пленка рент.универсал 24Х30 №1.Лизоформ-56,10» (а.п.27). Суд приймає даний доказ в частині придбання рентгенівських плівок, оскільки необхідність їх придбання підтверджується записами з медичної карти стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 68 - зворот, арк.мед.карти 6 - зворот), де чітко вказано про проведення рентгенологічного дослідження. В частині придбання мінеральної води суд відхиляє даний доказ, оскільки воду можливо було забезпечити іншим шляхом. Таким чином, за даним доказом суд враховує грошові витрати в сумі 119, 65грн. (130,60грн. - 10,95грн.= 119, 65грн.);
-товарний чек №32-Чк-0010917 від 8 лютого 2016р. на суму 31,88грн., згідно якого було придбано «Цефтриаксон в/в в/м фл. 1г №10 кмп 27,20. Шприц 5мл.однор.с иглой №1 бек дик - 5» (а.п.28). Суд приймає даний доказ, оскільки вказаний медичний препарат був призначений потерпілому, про що зазначено у медичній карті стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_5 , і який приймається за допомогою шприца (а.п. 72, арк.мед.карти 10), Таким чином, за даним доказом суд враховує грошові витрати в сумі 32, 20 грн. ( 27,20 грн.+ 5.00грн.=32,20 грн.);
-видаткова накладна № 41 МЕD01-0216 від 3 лютого 2016р. на суму 597 грн., згідно якого було придбано «VR -210-М Корсет воріт «Варітекс Філадельфія», на шию,з отвором, М-2», вартістю 597 грн. (а.п.29). Суд приймає даний доказ, оскільки носіння вказаного корсету вороту призначено лікарем, про що зазначено у медичній карті стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_5 , (а.п. 74, арк.мед.карти 13). Таким чином, за даним доказом суд враховує грошові витрати в сумі 597 грн.;
-квитанція № 248 від 04.02.2016р. на суму 405,60 грн. (а.п.29),згідно якої було оплачено проведення МРТ. Суд приймає даний доказ, оскільки необхідність проведення МРТ було викликано потраплянням потерпілого в ДТП та було призначено лікарем, про що зазначено у медичній карті стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_5 , та підтверджується протоколом дослідження від 04.02.2016 (а.п. 69 зворот, арк.мед.карти 7 - зворот, а.п.70). Таким чином, за даним доказом суд враховує грошові витрати в сумі 405,60 грн.;
-товарний чек № 6 від 05.02.2016р. на суму 250 грн. (а.п.29), згідно якого було придбано подушку ортопедичну, вартістю 195 грн. та наволочка, вартістю 55грн. Суд не приймає даний доказ, оскільки потерпілим, як позивачем, не надано доказів в підтвердження необхідності придбання вказаної подушки та наволочки. Представник потерпілого в судовому засідання показав, що необхідність придбання ортопедичної подушки було усною рекомендацією лікаря. Таким чином, суд відхиляє та не приймає до стягнення грошові витрати на суму 250 грн.;
-квитанція № 499 від 10.03.2016р. на суму 405,60 грн. (а.п. 30), згідно якої було оплачено проведення МРТ. Суд не приймає даний доказ, оскільки необхідності проведення повторного МРТ перед судом не доведено, про це, також, не вказано у медичній карті стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_5 або у звичайній медичній карті потерпілого та не надано самого протоколу дослідження МРТ в підтвердження. Таким чином, суд відхиляє та не приймає до стягнення грошові витрати на суму 405,60 грн.;
-чек № 172989 від 02.02.2016 на суму 63,67 грн. (а.п.31), суд приймає як доказ, оскільки зі змісту вказаного чеку вбачається придбання необхідних предметів для медичного огляду потерпілого, який поступив до лікарні після ДТП. Таким чином, за даним доказом суд враховує грошові витрати в сумі 63,67 грн.;
-чек № 266436 від 13.02.2016 на суму 85,95 грн. (а.п.32). Суд приймає даний доказ, оскільки необхідність призначення вказаного медичного препарату: кальцій Д3, записано у виписному епікризі медичної карти стаціонарного хворого потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 74, арк.мед.карти 13). Таким чином, за даними доказами суд враховує грошові витрати в сумі 85,95 грн.
За даними витратами підлягає до стягнення, відповідно до ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цвільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як доведена та підтверджена в судовому засіданні сума грошових витрат на лікування потерпілого в сумі 1 718 грн. 50 коп. (119,65+32,20+ 597,00+405,60+63,67+106,14+109,63+198,66+85,95).
2.Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), у зв`язку з лікуванням на стаціонарі, в сумі 459 грн. 33 коп., не підлягає до стягнення, виходячи з наступного.
Так, відповідно ст. 24.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями) №1961-ІV, вказано, що у зв`язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
У п.24.3 Закону №1961-ІV, зазначено, якщо страхувальнику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документальний розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п.24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.
В даному випадку документальний розмір витрат на лікування потерпілого, вказаних у п.24.1, не є меншим ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п.24.2 (регламентна виплата) - 459 грн. 33 коп., про яку вказує потерпілий, а тому вказана позивачем сума не підлягає стягненню.
3.Позовна вимога потерпілого щодо відшкодування неотриманого доходу у розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць, в сумі 4 134 грн., не підлягає задоволенню, оскільки потерпілим, як позивачем, не надано доказів в підтвердження того, що він офіційно працює та отримує заробітну плату.
4.Позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн., підлягає до задоволення та відшкодуванню в повному обсязі, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», суд враховує положення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями) №1961-ІV.
Так, згідно ст. 24.1 ЗУ №1961-ІV від 01.07.2004 страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що в даному випадку складає 5 000 грн., з розрахунку 100 000 грн. розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого (ст.9 ЗУ №1961-ІV).
Таким чином, з урахуванням реальних витрат, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» підлягає стягненню 6 718,50 грн. з яких:
-матеріальні витрати понесені потерпілим на лікування в сумі 1 718,50 грн.;
-моральна шкода в сумі 5 000 грн.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує суть позовних вимог, характер, обсяг, глибину та тривалість заподіяних потерпілому моральних та фізичних страждань, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вимоги ст. ст. 23, 1167 ЦК України, і оцінює моральну шкоду в розмірі визначеному самостійно потерпілим в сумі 33 000 грн., з якою суд погоджується.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Частина 2 передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
З урахуванням того, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував завдану потерпілому моральну шкоду в обсязі, визначеному позовними вимогами, тому в цій частині цивільний позов не підлягає до задоволення.
Під час досудового розслідування та судового розгляду стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 65 КК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 76 ч.1 п.п. 2,3 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_5 6 718 (шість тисяч сімсот вісімнадцять)грн. 50 коп. з яких:
-матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, в сумі 1 718,50.;
-моральна шкода в сумі 5 000 грн.
В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 33 000 грн. - відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1