13 вересня 2016 року м. Київ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6
суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

розглянувши в судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року засуджено ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі - КК) на два роки позбавлення волі й на підставі статті 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 частини першої статті 76 КК.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2015 року вказаний вирок залишено без зміни.

21 червня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без зміни.

У заяві захисник ОСОБА_4 вказує, що постановлене щодо ОСОБА_5 рішення касаційного суду підлягає перегляду на підставі пункту 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених статтями 370 та 419 КПК.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень щодо ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для відкриття провадження немає.

У заяві захисник стверджує, що неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених статтями 370 та 419 КПК, полягає у залишенні поза увагою касаційною інстанцією того, що в ухвалі апеляційного суду відсутні відповіді на всі доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

Водночас стаття 419 КПК визначає вимоги до змісту ухвали суду апеляційної інстанції. Вказані положення цієї статті є законодавчими орієнтирами відповідності судових рішень вимогам законності, обґрунтованості і вмотивованості та передбачають певний ступінь дискреційності (застосування наданих в межах закону повноважень на власний розсуд) щодо способу викладу мотивів прийнятого рішення, оскільки пов'язані із правозастосовною, інтелектуально-вольовою діяльністю суду з передбаченим кримінальним процесуальним законом правом вибору варіанта рішення залежно від конкретних обставин кожної справи, що розглядається. При цьому дискреційність цих положень КПК не суперечить процесуальній формі та не применшує гарантій справедливості кримінального процесу, а є лише засобом індивідуалізації судового рішення в кожному конкретному кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене, порівняння норм, передбачених статтею 419 КПК, не убачається можливим, виходячи з юридичної природи цих положень, які є лише уніфікованими приписами змісту ухвали апеляційного суду, а не категоричним трафаретом такого рішення, а тому порушені у заяві захисника питання не становлять предмет перегляду Верховного Суду України.

Наведене свідчить, що передбачених законом підстав для відкриття провадження у справі за заявою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 немає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 450, 451 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_5

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_6