АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/684/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 623/4304/15-К
Категорія: ст. 286 ч.1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0001773 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської обл., Українця, громадянина України, з повною середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладенні обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Задоволено у повному обсязі цивільний позов Ізюмського міжрайонного прокурора, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі фінансового управління Ізюмської міської ради 7994 грн. 28 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 витрати на проведення експертиз в розмірі 3069 грн. 00 коп. на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішив на підставі ст.100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 до набрання вироком в законної сили- судом не обрано.
Згідно вироку, 15 грудня 2014 року ОСОБА_8 , приблизно о 21 годині 55 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ГАЗ 2410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи п. 2.9-а Правил дорожнього руху України згідно якому: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рухався по вул. Фрунзе зі сторони вул. Харківської в м. Ізюм. В цей час, у попутному напрямку рухався велосипедист ОСОБА_9 , який також був в стані алкогольного сп`яніння.
У дорожній обстановці що виникла, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якого «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не виконав вимоги даного пункту, в результаті чого допустив зіткнення з рухаючимся у попутному напрямку велосипедистом ОСОБА_9 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу, забитої рани волосистої частини голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження, яке викликало тривалий розлад здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 , який знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією та наслідками виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем ГАЗ 2410, в стані алкогольного сп`яніння не зорієнтувався у дорожній обстановці та не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, не переконався в безпеці руху та допустив наїзд на велосипедиста, що спричинило вищевказані наслідки.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати та постановити новий вирок по суті справи. В своїх апеляційних доводах апелянт зазначає про те, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, висновки суду, викладенні в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам провадження, а показання, які наданні свідками під час судового розгляду, є суперечливими та не правдивими, оскільки вони не бачили момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме хто був за кермом автомобіля та викликав швидку допомогу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та йогозахисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, а також прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи обвинуваченого, що пов`язані з оспорюванням обвинувачення, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки вони в повному обсязі спростовуються висновками суду, зазначеними у вироку, які стосуються оцінки низки належних та допустимих доказів, що досліджувалися судом безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Зокрема твердження обвинуваченого про непричетність до події ДТП повністю спростовуються показаннями:

- свідка ОСОБА_10 про те, що 15 грудня 2014 року, близько 21 години 55 хвилин, під`їхав на своєму автомобілі до піцерії «Жарпіца» де ОСОБА_8 , випросив у нього ключі від автомобіля, який перебуває у володінні ОСОБА_10 , щоб самому керувати автомобілем після чого вони разом поїхали до ОСОБА_8 , до дому пити чай, після чого виникла необхідність поставити автомобіль до гаражу, ОСОБА_8 сів на місце водія вище зазначеного автомобіля щоб ним керувати. ОСОБА_10 , сів на переднє місце пасажира та попрямували до гаражу, рухаючись на автомобілі по вул. Фрунзе, м. Ізюм, Харківської області приблизно на швидкості 60 км/год., збили громадянина ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_10 , стверджував, що перебував в даному автомобілі на момент скоєння вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди саме на пасажирському сидінні та автомобілем не курував;
- свідка ОСОБА_11 про те, що 15 грудня 2014 року, приблизно о 21 годині 55 хвилин, він, працюючи таксистом, віз своїх клієнтів до вул. Хлібозаводської, що в м. Ізюм, Харківської області. Рухаючись по вул. Фрунзе, м. Ізюм. Харківської області, побачив як автомобіль. «ВОЛГА» білого кольору, під час руху збив велосипедиста, під`їжджаючи до місця вище вказаного ДТП бачив як з вище вказаного автомобіля вийшли два чоловіка та підбігли до збитого велосипедиста, під`їхавши зупинився щоб перевірити чи потрібна його допомога. Свідок ОСОБА_11 , також зазначив, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди саме ОСОБА_8 якого він пізніше впізнав за рисами обличчя, вийшов з тієї сторони автомобіля, де знаходиться місце водія, також свідок ОСОБА_11 пояснив, що в той період часу, як сталось вище вказане ДТП, та коли він під`їжджав до нього, особи які перебували в автомобілі, що збив велосипедиста, не могли мінятись місцями;
- свідка ОСОБА_12 , який на той час працював працівником ДАІ, пояснив, що його було викликано на місце дорожньо-транспортної пригоди, по вул. Фрунзе, м. Ізюм Харківської області, де він побачив автомобіль «ВОЛГА» власником якого є ОСОБА_10 , та самого ОСОБА_10 , на запитання працівників міліції до останнього, що трапилось він відповів, що його товариш ОСОБА_8 , перебував за кермом вище зазначеного автомобіля та здійснив наїзд на велосипедиста, на наступне запитання до ОСОБА_10 де знаходиться ОСОБА_8 , відповів, що він пішов у невідомому напрямку, після чого він поїхав до дому ОСОБА_8 , де його затримали. Також ОСОБА_8 повідомив його, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди оскілки злякався;
- потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 15 грудня 2014 року приблизно 22 годині 00 хвилин їхав на велосипеді по обочині дороги по вул. Фрунзе, м. Ізюм, Харківської області, звернув увагу на те, що по заду нього їхав автомобіль який наздоганяв його, після того як автомобіль наблизився до ОСОБА_9 , останній відчув сильний удар в наслідок чого втратив свідомість та прийшов до тями вже лікарні. В цей день він вживав алкогольні напої, а саме 100 грамів настійки. Також він повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 купив йому новий велосипед.
Решта досліджених судом доказів, обґрунтована оцінка яким надана у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, логічно доповнює та узгоджується з вищенаведеними фактичними даними, що об`єктивно встановлені судом під час судового розгляду.

При апеляційному розгляді обвинувачений та його захисник не надали будь-яких даних, щодо спростування висновків суду стосовно встановлених фактичних обставин події ДТП, на підставі дослідження вищевказаних доказів, та кваліфікації дій обвинуваченого, зазначених у оскаржуваному вироку, що свідчить про необґрунтованість апеляційних доводів та вимог ОСОБА_8 .

При цьому належить врахувати, що до початку апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник відмовилися від свого клопотання щодо повторного дослідження всіх доказів по справі.

При здійсненні кримінального провадження забезпечено дотримання права обвинуваченого на захист. ОСОБА_8 не заявляв в суді будь-яких клопотань з приводу істотних порушень КПК України під час досудового розслідування, не заперечував щодо участі захисника ОСОБА_7 в судовому розгляді, на запитання головуючого щодо вручення пам`ятки про права та обов`язки відповів, що вони є зрозумілими ( а.с.36, 177) всі інші звернення чи заяви обвинуваченого та захисника розглядалися об`єктивно. Суд допитав ОСОБА_8 , з`ясовував його думку та думку захисника відносно процесуальних дій, пов`язаних з процедурою судового розгляду.

Перевіривши законність вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що суд дотримався вимог ст.65 КК України: призначив покарання у мінімальних межах, установлених у санкції ч.1 ст.286 КК України. Враховано ступінь тяжкості злочину, який згідно класифікації у статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, що об`єктивно враховано у судовому рішенні, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, - відшкодування потерпілому завданого збитку, а також вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений судимостей не має. За таких обставин, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції як основне, так і додаткове покарання за ч.1 ст.286 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, в тому числі зі звільненням від відбування основного покарання у виді обмеження волі.

З огляду на викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого вироку, не вбачається.

Тому судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 ч.1 п.1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії мотивованої ухвали.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_13