Справа № 140/1370/15-к
Провадження №11-кп/772/795/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув 06 квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000169 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , самого обвинуваченого та прокурора на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого 26.12.2000р. Немирівським районним судом за ст.140 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 24.10.2006 р. за ст.296 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі, 28.02.2007 р. за ст.121 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 12.10.2011 року засуджений Немирівським районним судом за ст.395 ч.1 КК України до 1 місяця арешту;

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі.

Вирішено питання із речовими доказами.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок суду в частині призначеного покарання із-за його м`якості і ухвалити новий, із призначенням ОСОБА_6 більш суворого покарання із зарахуванням йому строку попереднього ув`язнення відповідно ч.5 ст.72 КК України.

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 містить прохання про скасування вироку суду і закриття провадження по справі по причині відсутності в діях ОСОБА_6 складу злочину, за який його засуджено та обрання обвинуваченому не надто суворого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок суду і «встановити істину в даному кримінальному провадженні», посилаючись на порушення процесуальних норм та неврахування пом`якшуючих обставин.

Згідно вироку, суд визнав винним ОСОБА_6 в тому, що він 24.04.2015 року у вечірній час, перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат житлового будинку ОСОБА_9 , який розташований в АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптової сварки з ОСОБА_10 , який в той час знаходився в даному будинку, вирішив позбавити життя останнього.

З цією метою ОСОБА_6 узяв сокиру, яка знаходилась в приміщенні цієї ж кімнати, біля ліжка на якому сидів ОСОБА_10 , та утримуючи її в руках, усвідомлюючи суспільну небезпеку свої дій, незворотність їх наслідків та бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , наніс останньому три удари лезом сокири у життєво-важливий орган - в ліву половину обличчя та голови, спричинивши при цьому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №52 від 25.05.2015 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили загрозливі для життя явища в момент їх заподіяння, які стоять в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та вказав, що у вбивстві потерпілого винна його теща ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; адвоката ОСОБА_7 , підтримавшого доводи своєї апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого; прокурора який висловився про їх безпідставність та просив задовільнити їхню апеляційну скаргу; виступи їх всіх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій, а обвинуваченого ще і в останньому слові, який просив зменшити йому строк покарання; дослідивши доводи поданих апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку щодо зміни вироку лише в частині зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Висновки, які зробив місцевий суд щодо доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 правильні та ґрунтуються на сукупності достатніх, належних і допустимих доказів, на які суд постався у вироку, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Кваліфікація скоєного вірна і ніким не заперечується.

Зі свідчень ОСОБА_13 до нього додому, як до сільського голови о 06.00год 25.04.2015 року прийшли обвинувачений, його теща і співмешканка та повідомили, що в будинку ОСОБА_9 помер ОСОБА_10 , куди вони одразу пішли всі разом. На підлозі він побачив потерпілого з рубаними ранами на голові, всього в крові.

По приїзду працівників міліції ОСОБА_6 зізнався у вбивстві, яке скоїв у нетверезому стані на ґрунті сварки, зарубавши потерпілого сокирою.

Він був присутній при огляді місця події та при слідчому експерименті за участю обвинуваченого.

Саме обвинувачений вказував на місця заховання сокири, гумових тапочок, місце знищення закривавленого одягу, де все було виявлено і вилучено.

Адвокат обвинуваченого при цьому був присутній, ніякого тиску ніхто на обвинуваченого не вчиняв.

Із показів свідка ОСОБА_9 вони із потерпілим і обвинуваченим разом працювали, заробили кошти, їх всіх нагодували, пригостили спиртними напоями, які продовжували вживати ще у неї вдома, від чого вона сп`яніла і заснула.

Біля 05.00год, прокинувшись, побачила у кімнаті обвинуваченого, а на підлозі зарубаного ОСОБА_10 . Штани ОСОБА_6 були всі в крові, які він спалив та наказав заховати сокиру у сіно, що вона зробила.

Про вбивство потерпілого ОСОБА_6 розповів її доньці, після чого всі втрьох пішли до сільського голови і розповіли про скоєне.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_14 підтвердив, що був присутнім як при огляді місця події так і при слідчому експерименті, який проводився із ОСОБА_6 добровільно, без будь-яких підказок і примусу. Все, що зазначено в протоколах відповідає дійсності.

З метою перевірки і уточнення обставин скоєного, про які заявив обвинувачений, був проведений слідчий експеримент за участю експертів, із залученням підозрюваного і його захисника, де ОСОБА_6 відтворив обставини події, вказав місця, де були заховані сокира, тапочки, показав грубку свого будинку, де спалив одяг в крові, в якому був одягнений під час вбивства.

Протокол огляду та фототаблиці до нього узгоджуються із даними слідчого експерименту із уточненнями обставин злочину.

Перегляд його відеозапису не викликав сумнівів у добровільності проведення даної слідчої дії, про що ОСОБА_6 і не заявляв до апеляційного розгляду.

Тому голослівні посилання адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на дані обставини розцінюються способом захисту обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого на дану обставину як і його твердження, що суд схиляв його не давати покази, спростовуються аудіозаписом судового процесу. Скориставшись нормами ст.63 Конституції України, які роз`яснив суд, ОСОБА_6 відмовився від дачі показів, не зважаючи на наполягання адвоката. Проте, ніхто не заважав обвинуваченому у виборі позиції захисту.

Висновки судово-медичної експертизи трупа щодо локалізації, кількості і знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому повністю узгоджуються із даними, встановленими під час слідчого експерименту.

Доводи апеляційної скарги адвоката стосовно не категоричності походження виявлених слідів крові потерпілого за висновками судово-імунологічних експертиз в піднігтьовому вмісті, на одягу, взутті обвинуваченого та вилученій із сіна сокирі не беруться до уваги, оскільки ніхто в суді дані обставини не заперечував і не наполягав на проведенні експертизи по зразках ДНК.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційному суді при дачі пояснень, що дана кров походить від кози, яку він зарізав напередодні, спростовуються вищезазначеними експертними висновками, які вказують на походження п`ятен крові від людини, а не від тварини.

Спростування протоколу огляду місця події тим, що при відтворенні він не коментувався, не узгоджуються із нормами КПК, який не зобов`язує це робити.

Достовірність огляду помешкання ОСОБА_9 ніким не піддавалась сумніву, як і не було скарг із приводу підстав його проведення. Тому посилання в апеляції, що оскільки неналежна особа дала дозвіл на його проведення, то це підстава до скасування вироку не приймається судом до уваги.

Щодо порушень кримінально-процесуальних норм, на які містяться посилання у апеляціях, то слід зазначити, що вони не знайшли свого підтвердження.

Як слідує із відтвореного технічного запису судових засідань, після стадії судових дебатів обвинуваченому судом надавалось останнє слово, яким він скористався.

Посилання, що суд позбавив його такого права, явно безпідставні.

За клопотанням прокурора проводився виклик і допит свідків в місцевому суді. В процесі судового розгляду від виклику деяких із них прокурор відмовився, проти чого не заперечили обвинувачений і адвокат.

Інших свідків останні не просили допитати, будь-яких обмежень в дослідженні інших доказів також не встановлено.

Хоча ОСОБА_6 на стадії судового слідства відмовлявся від дачі показів в силу ст.63 Конституції України, проте його зізнання експертам медикам при проведенні судово-психіатричної експертизи, за відсутності працівників правоохоронних органів, засвідчує про об`єктивність встановлених судом обставин скоєного, які узгоджуються із даними слідчого експерименту та виключають будь-який тиск на нього при цьому.

Його прохання в останньому слові зменшити строк покарання, в свою чергу, є підтвердженням винуватості ОСОБА_6 , оскільки покарання призначаються лише щодо винних осіб, про що він був обізнаний, будучи судимим за попередніми вироками судів.

Проте дане прохання ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, бо на переконання суддів, у вироку містяться достатні обґрунтування призначення покарання на строк 14 років позбавлення волі.

Поведінка ОСОБА_6 в апеляційній інстанції, де він також не проявив ні щирого каяття ні співчуття у скоєному, намагався затягнути апеляційний розгляд, користуючись змінами до ч.5 ст.72 КК України та перекладав відповідальність на інших осіб, що не підтверджується ніякими доказами та не узгоджується із зробленими судом висновками.

В зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого в частині призначеного покарання не підлягають задоволенню.

Виходячи із принципів і мети покарання, призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів.

Проте, в частині перерахування строку попереднього ув`язнення згідно ч.5 с.72 КК України слід внести зміни, включивши в цей строк перебування його в слідчому ізоляторі по день набрання вироку законної сили, а не по день його проголошення.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора із доповненнями задовільнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і його адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Резолютивну частину вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині перерахування строку попереднього ув`язнення змінити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання час перебування його під вартою з 25.04.15 року по 06.07.16 року з розрахунку один день позбавлення волі дорівнює двом дням перебування під вартою.

В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: