Справа № 203/1999/16-к
Провадження № 1-кп/0203/242/2016
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

законного представника

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

педагога - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001108 від 06.04.2016 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, раніше судимого 11.01.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

Неповнолітній ОСОБА_9 , будучі раніше судимим за злочин проти власності, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та 06.04.2016 року, близько 16 години 30 хвилин, знаходячись поблизу КЗО СЗШ за №75, розташованого по вул. Гавриленко, 8-а у м. Дніпропетровську, побачивши раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_7 , який в лівій руці тримав мобільний телефон синього кольору марки «MEIZU M2», imei НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , керуючись злочинним умислом, направленим на відкрите повторне викрадення чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, близько 16 години 40 хвилин цього ж дня, відкрито, шляхом ривка заволодів вищевказаним мобільним телефоном ОСОБА_7 та поклав його до правої кишені своїх штанів, після чого намагався втекти з місця скоєння кримінального правопорушення, але малолітній ОСОБА_7 , намагаючись чинити опір протиправним діям неповнолітнього ОСОБА_9 , перегородив останньому дорогу та перешкодив намір втечі обвинуваченого. Далі, ОСОБА_9 , піднявши з землі скляну пляшку та розбивши її, декілька разів пригрозив розбитою скляною пляшкою в сторону потерпілого, таким чином подавивши волю потерпілого до опору, після чого з місця скоєння правопорушення зник, завдавши малолітньому потерпілому матеріальної шкоди на суму 3445 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що він гуляв унизу по балці, де його наздогнав хлопець та сказав, що у дівчини викрали сумку, надав прикмети викрадачів-один з них зі слів хлопця був підстрижений(лисий), а другий - високий. На тому ж місці, він побачив хлопців - потерпілого та його друзів, їх було троє. Він підійшов до них, оскільки припустив, що це вони могли викрасти сумку у дівчини та почав розпитувати за телефон. В нього з хлопцями зав`язалася розмова, потім вони всі разом пройшли до школи №75. Він розпитував в них за телефон. Коли потерпілий показав свій телефон, він одразу вихопив з рук у останнього телефон та відійшов. Потім хлопці перекрили йому дорогу, один з них взяв палку, інший-камінь, у зв`язку з чим він підняв скляну пляшку та розбив її, та погрожував цією пляшкою хлопцям, щоб вони не підходили. В цей момент потерпілий від нього знаходився на відстані 4 метрів, а його друзі на відстані близько 1,5 метри. Коли він почав від них відходити, один з хлопців щось вигукнув, а той що поменше кинув камінь навздогін, який впав біля його ноги. Викрадений мобільний телефон на наступний день продав. Мобільний телефон не намагався повернути, оскільки був наляканий та нікуди не виходив з домівки. Потерпілому шкоду не відшкодував у зв`язку з важким матеріальним становищем, однак, на даний час влаштувався на роботу та збирає гроші для відшкодування шкоди. Під час викрадення телефону у потерпілого не розумів, що вчиняє злочин. На теперішній час все усвідомив, запевнив суд, що хоче виправитися, на даний час проводить більше часу з матір`ю.

Крім повного визнання вини, винуватість ОСОБА_9 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується:

?показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що він із друзями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 після школи пішли до балки прогулятися. Коли вже збиралися йти додому, до них підійшов незнайомий йому раніше обвинувачений та почав говорити, що вони начебто когось пограбували, на що вони відповіли, що нічого про це не знають та нікого не грабували. На прохання обвинуваченого, він та його друзі показали рюкзаки, що там нічого немає. Далі обвинувачений наказав дістати телефон, погрожував, що може дістати ніж та поріже його товариша. Потім зав`язалася розмова та вони підійшли до школи №75. Обвинувачений сказав, що повинен підійти його товариш, який скаже чи причетні вони до пограбування. Деякий час зачекали та потім обвинувачений сказав, щоб він показав телефон. Він дістав телефон та почав показувати обвинуваченому зі своїх рук, після чого той одразу вказаний телефон вихопив. Обвинувачений відійшов, та в цей момент він перегородив йому дорогу, друзі його залишалися позаду, однак, вони до рук не брали ні палок, ні камінь. Після чого обвинувачений розбив скляну пляшку и тримав її в руках. Коли він відійшов, обвинувачений викинув розбиту склянку та побіг. Можливості побігти та уникнути таким чином конфлікту, у них не було.

?Показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що 06.04.2016 року разом зі своїми друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_12 гуляли в балці, де до них підійшов обвинувачений, який спочатку сказав, що недобре так роботи. Вони одраз не зрозуміли про що мова йде, а потім він сказав, що вони, начебто, пограбували дівчину, на що вони відповіли, що ніякої дівчини не грабували. Після чого обвинувачений сказав, щоб вони доставали все, що в них є, він достав телефон та гроші в сумі 20 грн. Обвинувачений почав погрожувати, що дістане ніж и його поріже, якщо ОСОБА_7 не дістане свій телефон. В нього та у ОСОБА_14 були гірші телефони, ніж у ОСОБА_15 . На прохання обвинуваченого ОСОБА_7 дістав з кишені свій телефон та почав показувати, до нього підійшов обвинувачений, вихопив з рук телефон, поклав його до своєї кишені та відійшов, при цьому вони намагалися підійти до нього, але в руках в них нічого не було. Обвинувачений підібрав та розбив скляну пляшку, почав розмахувати, на його думку він це зробив, щоб вони не підходили до нього. Потім він почав відходити, кинув склянку та побіг. Після того, як обвинувачений викрав телефон, ОСОБА_16 зателефонував до поліції.

?Показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що 06.04.2016 року близько 16 год. 00 хв. він разом із с товаришами ОСОБА_18 та ОСОБА_13 пішов гуляти до балки, де до них підійшов незнайомий хлопець, тепер він знає, що це був обвинувачений ОСОБА_9 , який сказав, що не добре так робити, одразу вони не зрозуміли про що йде мова, а потім він продовжив розмову і сказав, що вони начебто пограбували дівчину. Потім наказав доставати все, що в них є. Він дістав телефон та гроші у сумі 20 грн., ОСОБА_19 показав телефон, ОСОБА_11 не показував телефон. У зв`язку з тим, що його телефон є простим, обвинувачений його не забрав, гроші спочатку взяв, а потім віддав. Обвинувачений почав вимагати у ОСОБА_20 телефон, при цьому говорив, що в нього проблеми з психікою і він поріже ОСОБА_21 . Потім вони продовжили розмову з обвинуваченим, вийшли на дорогу та очікували на прихід товариша обвинуваченого, який зі слів останнього, мав підійти. Через 5 хвилин коли ніхто не прийшов, він з товаришами зрозумів, що все, що каже обвинувачений неправда. Далі обвинувачений наказав ОСОБА_21 показати телефон, на що ОСОБА_21 категорично відмовився. Після чого, обвинувачений вихопив із рук ОСОБА_20 телефон зі словами: «що ви далі зробите» та відійшов від них на відстань близько 3 метрів. ОСОБА_11 казав обвинуваченому, щоб той повернув телефон, інакше він зателефонує в міліцію. Обвинувачений зупинився, взяв скляну пляшку розбив, почав підходити до ОСОБА_21 та погрожував, а саме говорив, що його поріже. Пляшкою при цьому не розмахував, а лише держав руках. Потім різко викинув розбиту горловину від пляшки та побіг униз. За ним побігли ОСОБА_11 та ОСОБА_18 , а він почав викликати поліцію.

?Заявою ОСОБА_6 про пограбування його сина, ОСОБА_7 (а.к.п. 12)

?Протоколом огляду від 06.04.2016 року, за яким під час огляду місця злочину, вилучено горловину скляної пляшки та сліди пальців рук(а.к.п.13-20)

?Протоколами пред`явлення особи для впізнання від 12.04.2016 року (а.к.п.76-79, 80-83, 84-87), відповідно до яких малолітній потерпілий ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_17 впізнали ОСОБА_9 , як особу яка неправомірно заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_7

?Протоколом огляду приміщення ФОП « ОСОБА_22 », розташованого поряд будинком № 182 по вул. Робоча м. Дніпропетровська, під час якого виявлений записник синього кольору з записом даних щодо мобільного телефону «MEIZU M2», imei НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Під час огляду ОСОБА_9 вказав на вказане приміщення, в якому він продав мобільний телефон, який забрав у ОСОБА_7 (а.к.п.113-117)

?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2016 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_9 , як особу, у якій він 07.04.2016 року купив мобільний телефон «MEIZU M2»(а.к.п.128-131)

?Висновком експерта (а.к.п.141-153), відповідно до якого два сліди долоней рук, відкопійовані на дві липкі стрічки, - залишені долонею правої руки особи, дактилокарта якої надана на дослідження та заповнена на ім`я ОСОБА_9

?Протоколом слідчого експерименту від 29.04.2016 року, під час якого потерпілий ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_9 на місці показали, як 06.04.2016 року відбувалися події злочину, під час якого ОСОБА_24 заволодів мобільним телефоном ОСОБА_7 (а.к.п.172-177)

Оцінюючи всі надані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_9 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65, 103 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, а також враховує умови життя неповнолітнього, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього.
ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв новий тяжкий злочин в період іспитового строку, проживає із матір`ю та братом, виховується без батька, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро покаявся у скоєному, своїми діями сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину щодо малолітнього.

Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
З таких підстав, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.
До призначеного покарання ОСОБА_9 слід застосувати вимоги ст.71 КК України, додавши невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і, на підставі ст.102 КК України, призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання часткового додати невідбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2016 року та остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років та двох місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - домашній арешт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 відраховувати з дня затримання.

Речові докази: розбиту пляшку з під пива та вісім слідів пальців рук, як зберігаються в камері речових доказів Кіровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1