У Х В А Л А

Справа № 183/3798/16

№ 1-кс/183/724/16

09 вересня 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт речового доказу, -

В С Т А Н О В И Л А:
09.09.2016 року до Новомосковського міськрайонного суду в порядку ст.. 170 КПК України надійшло клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт речового доказу. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що невідомою особою у порушення вимог ст.ст. 116, 124, 125, 211 Земельного Кодексу України та ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу та державної реєстрації права власності чи користування земельною ділянкою, умисно, з корисливих мотивів, самовільно зайнято земельну ділянку державної форми власності, площею 11,8893 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що на території Іванівської сільської ради розташована земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0183. В межах масиву зазначеної земельної ділянки розміщена земельна ділянка, яка використовується невідомими особами для вирощування сільськогосподарської культури соняшнику.

Відповідно до листа Відділу Держгеокадастру у Петриківському районі, вказана земельна ділянка відноситься до земель природоохоронного призначення, форма власності - державна.

Під час допиту ОСОБА_4 останній пояснив, що він працює на посаді секретаря Іванівської сільської ради. На початку червня 2016 року він знаходився за місцем своєї роботи, де від мешканців села Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області йому стало відомо, що невідома особа самовільно зайняла земельну ділянку, що розташована за межами с. Іванівка Петриківського району. Після чого, прибувши на місце і оглянувши земельну ділянку, він побачив, що вказана ділянка обробляється та на ній маються насадження соняшнику. Звіркою з Публічною кадастровою картою України ним було встановлено кадастровий номер земельної ділянки, в межах якої невідомою особою здійснюється вирощування сільськогосподарської культури соняшнику.

22.06.2016 року проведено огляд земельної ділянки, розташованої в північно-східному напрямку від с. Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області на відстані 3 км та 50 м від р. Оріль. Дана земельна ділянка, розміром 250 м х 2 км. На час проведення огляду на земельній ділянці знаходились насадження соняшника.
Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні залучено спеціаліста у галузі землеустрою та геодезії для встановлення меж та розміру земельної ділянки, яка самовільно використовується, а саме ФОП ОСОБА_5 .
Згідно технічного звіту з топографо-геодезичних робіт встановлено, що фактична площа самовільно зайнятої земельної ділянки, яка використовується для вирощування сільськогосподарської культури (соняшнику) складає 11,8893 га.

Посіви (урожай) соняшнику, вирощені на самовільно зайнятій земельній ділянці державної форми власності, яка розташована на території Іванівської сільської ради за межами населеного пункту, площею 11,8893 га є фактично речовим доказом використання земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, за відсутності документів, що підтверджують право користування.
У зв`язку з чим, постановою слідчого Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 05.09.2016, урожай, вирощений на самовільно зайнятій земельній ділянці державної форми власності, площею 11,8893 га, згідно технічного звіту з топографо-геодезичних робіт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Крім того, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004, відповідно до статей 90, 95, 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Враховуючи викладене, виникла необхідність забезпечити збереження речового доказу у кримінальному провадженні, посівів (урожаю) сільськогосподарських культур, що росте на самовільно зайнятій земельній ділянці до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та подальшого звернення врожаю в дохід держави.
Незважаючи на те, що на теперішній час досудовим розслідування не встановлено особу, яка самовільно зайняла вказану земельну ділянку та засадила її соняшником, проте її відсутність не перешкоджає розгляду вказаного клопотання та накладення арешту на речовий доказ посіви (урожай) соняшнику, оскільки відповідно до вимог законодавства він підлягає зверненню в дохід держави.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що у кримінальному провадженні посіви (урожай) соняшнику, що росте на земельній ділянці державної форми власності, яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту, загальною площею 11,8893 га, визнано речовим доказом самовільного використання вказаної земельної ділянки, з метою забезпечення збереження речового доказу та недопущення знищення урожаю, його збирання та подальшого відчуження особами, що вчинили вказаний злочин, які на теперішній час не встановлені, на період здійснення досудового розслідування на вказаний урожай необхідно накласти арешт, який полягає в забороні будь-кому розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, визначених в клопотанні.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У відповідності з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріали клопотання містять постанову слідчого Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 05.09.2016 року про визнання речовим доказом по кримінальному провадженню врожай соняшника, що росте на земельній ділянці сільського господарського призначення державної форми власності, загальною площею 11.8893 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту згідно технічного звіту з топографо-геодезичних робіт.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що врожай соняшника, що росте на земельній ділянці сільського господарського призначення державної форми власності, загальною площею 11.8893 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту є речовим доказом по кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя вважає дане клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ у вигляді врожаю соняшника, що росте на земельній ділянці сільського господарського призначення державної форми власності, загальною площею 11.8893 га в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0183, яка розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту, шляхом заборони будь-кому розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, окрім слідчого, в провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження та прокурора, який є процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню з метою забезпечення збереження речових доказів.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1