Дата документу 05.09.2016 Справа № 334/3969/16-к
Провадження № 1-кс/334/826/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 000004885 від 15.12.2014 року , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України в якій зазначила, що з вересня 2014 року по жовтень 2014 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, шахрайським шляхом заволоділа її коштами, в в сумі 26000, 00 грн.
За захистом своїх прав вона звернулася з заявою про кримінальне правопорушення до Ленінського РВ ЗМУ ГУ МВС України.
Відповідно до вимог КПК України, відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004885 від 15 грудня 2014 року.
Досудовим слідством було встановлено, що ОСОБА_6 , обіцяючи надати допомогу в оформленні необхідних документів для виїзду за кордон ОСОБА_5 та виїзду її чоловіка - ОСОБА_7 , завіривши ОСОБА_5 в швидкому вирішенні питання, просила надати 26 000, 00 грн. Для начебто часткової оплати авіаквитків, ОСОБА_6 надала ОСОБА_5 реквізити для перерахування на картковий рахунок КБ «ПриватБанк» частини грошових коштів в розмірі 8600, 00 грн., а другу частину грошових коштів ОСОБА_5 особисто передала ОСОБА_6 ..
На зазначений ОСОБА_6 картковий рахунок ОСОБА_5 перерахувала: 14.10.2014року - 500 грн., 22.09.2014року- 200 грн., 02.10.2014року-400 грн., року - 300 грн., 10.11.2014 року - 5000 грн., 24.10.2014 року - 1000 грн., року -200 грн., 06.11.2014 року - 1000 грн. Разом сума - 8600 грн.
20 листопада 2014 року, ОСОБА_6 заявила, що грошові кошти отримала, але допомогти ОСОБА_5 нічим не може. Факт отримання грошових коштів підтвердила письмовою розпискою , та пообіцяла повернути кошти 24 листопада 2014 року.
Після написання розписки на ОСОБА_6 перестала виходити на зв`язок .
При цьому, слідством встановлено, що ОСОБА_5 перерахувала грошові кошти на картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що оформлена на ім`я ОСОБА_8 , та яка знаходилась у користуванні ОСОБА_6 .
З пояснень ОСОБА_6 від 21.02.2015 року, грошові кошти, перераховані на вказану картку, вона потім переказувала на картку ОСОБА_9 .
В травні 2016 року ОСОБА_5 було подано клопотання слідчому про зміну кваліфікації кримінального провадження з ч. 1 ст. 190 КК України, на ч. 2 ст. 190 КК України, про визнання процесуального положення співучасників злочину, однак в задоволенні клопотання було відмовлено, про що слідчий ні її, ні її представника не повідомив та копію постанови не надав.
ОСОБА_5 вважає, що слідством не було вжито достатніх заходів для виявлення та накладення арешту на майно членів шахрайського угрупування. Це робить неможливим пред`явлення нею, як потерпілою, цивільного позову та його задоволення.
Крім того, 22.06.2016 року їй стало відомо, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 було закрито за відсутністю складу злочину.
ОСОБА_5 та її захисник вважають постанову від 22.06.2016 року незаконною та просять її скасувати, додатково зауважили , що слідчий також не виконала в повному обсязі рекомендації слідчого судді, зазначені в ухвалі Ленінського суду м. Запоріжжя від 08.04.2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її захисник підтримала скаргу, просили її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_10 та прокурор заперечували проти задоволення скарги, вважали її безпідставною.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав
Згідно ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
На підставі ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Згідно ст. 223 КПК України слідчий повинен вжити необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчих дій є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Судом установлено, що 22.05.2015 р. слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_10 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 000004885 від 15.12.2014 року , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
В обґрунтування даної постанова покладено боргову розписку ОСОБА_6 , якою вона зобов`язалась повернути ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 26000грн. .
Разом з тим, під час досудового слідства, 08.04.2015 року слідчим суддею, а потім і процесуальним прокурором 27.04.2015 року по даному кримінальному провадженню були надані відповідні вказівки.
Але , як свідчать матеріали кримінального провадження, вказівки слідчого судді та прокурора виконані не в повному обсязі, а саме : не з`ясований зв`язок ОСОБА_6 з туристичними фірмами « Імперія Тревел» та «Тревел Сим» ; не отримано інформацію щодо вхідних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_6 ; не отримано інформацію про рух коштів по картці ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що оформлена на ім`я ОСОБА_8 , яка знаходилась у користуванні ОСОБА_6 та яку ОСОБА_5 перерахувала кошти.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, відповідно до ст..94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що слідчим не вжито всіх необхідних дій, спрямованих на повне, об`єктивне і всебічне досудове розслідування обставин даної події. У зв`язку з чим, постанова про закриття кримінального провадження від 22.06.2016 року прийнята передчасно, без повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому вона підлягає скасуванню.
Керуючись. ст.. ст.. 303-307 КПК України, суд, -
У х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Ленінського відділу поліції ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_10 від 22.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 000004885 від 15.12.2014 року , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
Оголошення повного тексту ухвали 09 вересня 2016 року о 15 годині 00 хвилин.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1