УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа № 293/1446/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.395 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №293/1446/15-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.02.2016 р. відносно
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду, а провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції належно не досліджено та не оцінено викладені ним обставини щодо поважності причин порушення ним адміністративного нагляду. Наголошує на тому, що не змінював постійне місце свого проживання, а лише мав на меті підзаробити кошти, та не мав змоги перебувати в с.Андріївка, оскільки посварився зі співмешканкою. Звертає увагу на відсутність власного мобільного телефону, та те, що добравшись до м.Малина, не мав грошових коштів для харчування чи пересування, тому пішов підробляти. Стверджує, що ненавмисно не прибув на реєстрацію, а з поважних причин, не переховувався, а одразу після виплати йому коштів приїхав в с.Андріївку, тобто у нього не було умислу переховуватися чи порушувати вимоги адміністративного нагляду.
Прокурор в своїх запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, просить цю скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції належно оцінивши в своїй сукупності всі наявні в матеріалах провадження докази та обставини, що були встановлені під час судового розгляду, дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць.
На підставі ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 29.04.2010 р., та за сукупністю вироків, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців.
Вироком суду першої інстанції встановлено, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2015 р. до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано адміністративний нагляд терміном на 1 рік та покладено наступні обмеження, а саме:
заборона виходу із будинку (квартири) з 22.00 до 06.00 щодня;
заборона відвідувати, перебувати в ресторанах, барах та місцях, де спирті напої продаються на розлив;
заборона виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу начальника міліції МРВ УМВС;
реєстрація в МРВ кожного першою понеділка нового місяця.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Суд першої інстанції ухвалюючи вирок вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Так, в якості формулювання обвинувачення визнаного доведеним, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку встановив лише наявність ухвали Коростенського міськрайонного суду від 06.04.2015 року, якою щодо ОСОБА_7 було встановлено адміністративний нагляд з певними обмеженнями. Проте, місце, час, спосіб вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретні обставини, які б вказували на форму вини і мотиви кримінального правопорушення встановлено не було. Формулювання обвинувачення визнаного доведеним, судом першої інстанції викладено таким чином, що є неможливим встановити за яких саме фактичних обставин обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для його скасування, а з огляду на ч.6 ст.9, ст.404, ч.1 ст.415 КПК України, з подальшим призначенням кримінального провадження до нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати. Призначити новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :