Справа № 359/1024/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1046/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2016 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України та призначено покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі;

на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;

запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, обрано у виді тримання під вартою в СІЗО ДПСУ у м.Києві та Київській області, взявши його під варту у залі суду негайно, та рахуючи строк відбуття покарання з моменту затримання, тобто, з 16.05.2016р.;

стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_7 суму відшкодування заподіяних матеріальних збитків у розмірі 8844 (вісім тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 36 коп., та моральних збитків у сумі 10000 (десять тисяч) грн., а всього стягнути 18844 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 36 коп.;

цим же вироком вирішено питання з речовими доказами;

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_8 , 09.09.2015 р., біля 12 год. 00 хв., перебуваючи в підвальному приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою скоєння крадіжки, проник у сховище, двері якого пофарбовані фарбою темно червоного кольору, в якому заволодів валізою з коштами у розмірі 5 000 грн., після чого зник з місця вчинення злочину, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму. Крім того, ОСОБА_8 , 09.09.2015р., о 12 год. 00 хв., перебуваючи в підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, таємно проник до господарського приміщення, звідки умисно викрав важливі особисті документи, а саме свідоцтво про народження ОСОБА_11 ; свідоцтво про народження ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ); свідоцтво про шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; військовий квиток ОСОБА_10 ; документ на право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , виданий ОСОБА_16 ; документ на право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , виданий ОСОБА_17 ; свідоцтво про народження ОСОБА_18 1978 р.н.; диплом про закінчення технікуму ОСОБА_17 ; депозитна виписка з ПАТ «Приват Банк» на суму 3 000 грн., видана Юр. Ю.П.; диплом ОСОБА_17 , виданий «Київським економічним університетом»; договір на користування електроенергії, водопостачанням; паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_19 та свідоцтво на соціальне страхування ОСОБА_16 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , просить призначити більш м`яке покарання, умовне, ніж призначене за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2016 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого.

Заслухавши доповідача,
обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу,

потерпілого, який вважав, що покарання обвинуваченому повинно бути пов`язане з позбавленням волі, оскільки ним не відшкодовано завдану злочином шкоду,

думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 та ч. 3 ст. 357 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст.185 та ч. 3 ст. 357 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, вчиненого повторно, а також викрадення, привласнення, офіційних документів, штампів чи печаток, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 , що покарання за тяжкістю не відповідає особі засудженого, оскільки судом не враховано всіх фактичних обставин справи, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував, дані про особу обвинуваченого, що він не працює, не одружений, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Також, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття в скоєнні злочину обвинуваченим ОСОБА_8 .
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про призначення обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі про призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, на думку колегії, є необґрунтованими, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин, шкоду потерпілому не відшкодував.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи молодий вік обвинуваченого, його щире каяття в скоєному злочині, можливість пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.

Дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Підстави для застосування ст.69 КК України відсутні, оскільки з врахуванням особи винного, який вчинив тяжкий злочин, наявність обставин, що пом`якшують покарання, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.

Інших істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування чи зміни судового вироку, не встановлено.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 - підлягає до частково задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2016 року зміні в частині призначеного покарання. В решті вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, та за ч. 3 ст. 357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з розрахунку 1 день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з 16.05.2016 року по 06.10.2016 року.

С У Д Д І: