1326/8163/2012
1-о/465/4/16
У Х В А Л А
Іменем України

28.11.2016 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

виправданих осіб- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; захисників- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , особи, яка визнавалася потерпілою по кримінальній справі - ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова заяву заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 про перегляд вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.194, ч.1 ст. 358, ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 366 КК України та ОСОБА_5 за ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 366 КК України за нововиявленими обставинами,-

Встановив:
08.09.2016 року заступник прокурора Львівської області ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначивши, що відповідно до вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року ОСОБА_4 визнано невинним та виправдано у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.194, ч.1 ст. 358, ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 364-1 КК України, а ОСОБА_5 визнано невинною та виправдано за ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 366 КК України.

В обгрунтування заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, заявник зазначив, що відповідно до вищевказаного вироку суду, цей вирок про невинуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грунтується, зокрема, на помилковому сприйнятті дати ухвали господарського суду Івано-Франківської області у справі №6/19, якою ОСОБА_5 заборонено вчиняти будь-які статутні повноваження ЗАТ «Світлиця». Дана ухвала постановлена 06.02.2004 року, але суд першої інстанції, а в наступному суди апеляційної та касаційної інстанцій припустилися помилки, хибно сприймали її як постановлену 16.02.2004 року, що вплинуло на рішення у кримінальній справі. 24.02.2016 року прокуратурою Львівської області зареєстровано кримінальне провадження за №0600020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 375 КК України за фактом постановлення суддею Франківського районного суду м. Львова завідомо неправосудного рішення (вироку від 10.02.2014 року). Будучи допитаною в даному кримінальному провадження 01.08.2016 року суддя Франківського районного суду м. Львова пояснила, що в томі справи №19 а.с.81 на даний час наявна ухвала господарського суду Івано-Франківської області №6/19, яка датована 06.02.2004 року, однак, дата в цьому документі містить виправлення і коли вона знайомилась з цим документом, то в ньому було проставлено дату 16.02.2004 року і хто здійснював виправлення їй не відомо. Зважаючи на те, що в кримінальній справі встановлено обставини, які не були відомі суду при ухваленні вироку, заявник стверджує про наявність підстав для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами та ухвалення по справі нового вироку.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.09.2016 року відкрито кримінальне провадження за заявою заступника прокурора Львівської області про перегляд вироку від 10.02.2014 року за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні прокурор, особа яка визнавалася потерпілою в кримінальній справі ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 заяву про перегляд судового вироку за нововиявленими обставинами підтримали та просили її задовольнити зазначивши, що перегляд вироку суду, який був предметом дослідження апеляційної та касаційної інстанцій під час апеляційного та касаційного оскарження необхідний для нового слухання справи, під час якого необхідно допитати свідків, потерпілих, підсудних, дослідити обставини справи та виконати всі інші дії необхідні для нового вирішення справи.

Особи виправдані за вироком суду, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засідання проти задоволення заяви заперечували, вказавши, що обставини на які посилається заявник не є і не можуть бути нововиявленими, оскільки вони були відомі заявнику під час розгляду справи судами.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали заяви та необхідні матеріали кримінальної справи проходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини 2 цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Отже нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, та викладені у відповідній заяві юридичні факти, які знаходяться у безпосередньому зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі й спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими, тобто такими, що не фігурували і не досліджувались в матеріалах справи.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено наявність у справі декількох копій ухвали Івано-Франківського господарського суду в справі №6/19, із зазначенням дати - 06.02.2004 року (а.с.99 Т.11, а.с.176 Т.12, а.с.81 Т.19). Окрім цього, в матеріалах справи наявна копія вироку Галицького районного суду м. Львова від 11-14 травня 2007 року в кримінальній справі №1-13 (а.с.43-71 Т.11) де суд, серед іншого, дав оцінку діям ОСОБА_5 з приводу накладеної ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 06.02.2004 року в справі №6/19, заборони на здійснення статутної діяльності. Як вбачається з тексту вироку Франківського районного суду від 10.02.2014 року, Франківський районний суд м. Львова, а в наступному суди вищих інстанцій досліджували вирок Галицького районного суду м. Львова від 11-14 травня 2007 року в кримінальній справі і таке судове рішення мало преюдиціальне значення у справі.

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виправдано. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2014 року, вирок Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 без задоволення. Ухвалою колегії суддів кримінальної палати Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.05.2015 року відмовлено в задоволенні касаційних скарг прокурора та потерпілих, вирок Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року та Ухвала Апеляційного суду Львівської області від 13.06.2014 року залишено без змін.

Як підстава для перегляду вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року заявником зазначається та обставина, що суд, ухвалюючи вирок помилявся щодо дати ухвали господарського суду Івано-Франківської області у справі №6/19, якою ОСОБА_5 заборонено вчиняти будь-які статутні повноваження ЗАТ «Світлиця» від 06.02.2004 року, вважаючи її постановленою 16.02.2004 року.

Тобто, суду першої інстанції та судам апеляційної та касаційної інстанції, а також заявнику було відомо про наявність ухвали господарського суду Івано-Франківської області у справі №6/19 від 06.02.2004 року, такий документ досліджувався та оцінювався судами при постановленні судових рішень. За таких обставин суд вважає, що підстава зазначена заявником не є нововиявленою обставиною визначеною п.5 ч.2 ст. 459 КПК України.

Позиція суду в даному випадку поєднується з положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» в частині того, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata-принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що кожна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного обов`язкового судового рішення просто тому, що вона має на меті добитися нового судового слухання справи та нового її вирішення».

Наведені у поданій заяві про перегляд судового рішення обставини, не можуть бути визнані як нововиявлені, оскільки мають характер повторного дослідження процесуальних дій досудового та судового слідства; події кримінального правопорушення; винуватості у вчиненні злочину; форми вини і мотивів скоєння злочину; оцінки доказів покладених судом в основу вироку; правової кваліфікації.

Відповідно до положень ч.1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно ч.1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом 3 місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

У відповідності до вимог ч.4 ст.466 КПК України, суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Під час розгляду даної заяви, судом було з`ясовано, що учасники кримінального провадження в повній мірі ознайомились з матеріалами справи кримінальної справи в тому числі з апеляційними та касаційними скаргами і відповідними рішеннями, що були прийняті вищими судами.

Підстав для скасування вироку Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2014 року суд не вбачає.

Доводи заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами фактично зводиться до переоцінки доказів, які вже були оцінені судами всіх інстанцій при постановленні судових рішень у даній справі.

Окрім цього, зважаючи на викладене вище, заявником пропущено встановлений КПК трьохмісячний строк для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, який обчислюється з моменту, коли особа, яка звертається до суду дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Враховуючи викладене, заяву заступника прокурора Львівської області про перегляд вироку Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 459-467 КПК України, суд-
Ухвалив:
Заяву заступника прокурора Львівської області про перегляд вироку Франківського районного суд м. Львова від 10.02.2014 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали, можуть оскаржити її протягом семи днів з отримання копії цієї ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_1