н/п 1-кс/640/8714/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 14.11.2016 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_5 , про накладення арешту на автомобіль «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні та у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , к.т. НОМЕР_2 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, зберігання автомобіля «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , здійснювати на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків пров. Ващенківський, 28-Б.
13.11.2016 з 11:45 до 13:00 на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 був оглянутий та вилучений автомобіль «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Слідчий СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_9 в ході огляду транспортного засобу 13.11.2016 вилучив автомобіль «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , який відповідає критеріям ст. 170 КПК України.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Сторона обвинувачення зазначає, що наявні обставини вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених частин автомобіля «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 .
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб та просив передати автомобіль йому на відповідальне зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів .
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дійсно, в судовому власником майна ОСОБА_10 надав суду договір дарування від 15.03.2016, згідно якого, ОСОБА_10 передає у власність ОСОБА_4 гаражний бокс № НОМЕР_4 в літ. «М-1», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Новоолександрівська, № 54-А.
Однак, за вказаних вище обставин на теперішній час передача на відповідальне зберігання транспортного засобу його власнику є передчасною, що не позбавляє права власника майна ОСОБА_4 в подальшому звернутися до слідчого суддя з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна у встановленому законом порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «MAZDA 6» р.н. НОМЕР_1 , територію майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків пров. Ващенківський, 28-Б.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1