Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5003/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2016 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000526, внесеного до ЄРДР 25.01.2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, дітей на утриманні не маючого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.. 89 КК України не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
24.01.2016 приблизно о 16 год.00 хв. ОСОБА_7 перебував за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону здійснив виклик масажистки додому, за номером телефону, який знайшов в оголошенні.

В подальшому 24.01.2016 приблизно о 16 год.30 хв. до місця проживання ОСОБА_7 прибула ОСОБА_6 , з метою надання масажних послуг. В свою чергу ОСОБА_7 почав пропонувати останній здійснити з ним статевий акт. На цю пропозицію ОСОБА_6 відмовилась. Після цього ОСОБА_7 наніс удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_6 та один удар кулаком лівої руки в область правої щоки ОСОБА_6 , чим спричинив їй фізичну біль, та, діставши кухонний ніж з кишені шортів, демонструючи його потерпілій ОСОБА_6 , висловив погрозу вбивством, тобто застосуванням насильства небезпечного для життя, та поставив вимогу негайної передачі йому вмісту сумки потерпілої. Побоюючись за своє життя, ОСОБА_6 виклала на стіл речі, які знаходилися в її сумці. Після цього ОСОБА_7 забрав зі столу планшет «Аssistant AP712В» SN 5914092, вартістю 968 грн. 24 коп., в якому знаходилася карта пам`яті об`ємом 8Гб, вартістю 78 грн. 64 коп., в чохлі «Drobak 7 Green», вартістю 158 грн. 40 коп. та відніс його на балкон. Повернувшись з балкону, ОСОБА_7 взяв зі столу мобільний телефон «Nokia Asha 200», вартістю 400 грн. 00 коп. та дістав з нього сім-карти, які залишив у невстановленому місці у квартирі та забрав зі столу 200 грн., які поклав до шафи.

Після цього ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_7 зробила йому масаж, після чого на вимогу ОСОБА_7 покинула приміщення квартири.

Тим самим ОСОБА_7 заволодів речами, які належали потерпілій ОСОБА_6 , а саме планшетом «Аssistant AP712В» SN НОМЕР_1 , вартістю 968 грн. 24 коп., в якому знаходилася карта пам`яті об`ємом 8Гб, вартістю 78 грн. 64 коп., в чохлі «Drobak 7 Green», вартістю 158 грн. 40 КОП.; мобільним телефоном «Nokia Asha 200», вартістю 400 грн. 00 коп.; грошовими коштами в сумі 200 грн., спричинивши їй матеріальну шкоду на загальну суму 1605 грн. 28 коп.

Дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразились у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій).

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставин викладених у ньому, потерпіла підтримала прокурора в повному обсязі та просила задовольнити клопотання прокурора, захисник та законний представник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 62 від 29.03.2016 року « ОСОБА_7 в період часу до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає на маніакальний епізод з психотичними симптомами (Шифр по МКХ-10, Б 30.2). За своїм психічним станом на даний час підекспертний не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 , в період часу до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час страждає на маніакальний епізод з психотичним симптомами (Шифр по МКХ-10, Б 30.2). За своїм психічним станом на даний час під експертний не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 за своїм психічним станом на даний час потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.» ОСОБА_7 на хронічний алкоголізм або наркоманію не страждає, в зв`язку з чим протиалкогольного чи протинаркоманічного лікування не потребує.

З урахуванням положень статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", якими передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р. суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою. У разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.

За змістом положень КК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є:

1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК;

2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості у вчиненні злочину, закріпленого у ст. 62 Конституції, ст. 2 КК, ч. 2 ст. 15 КПК, а також із сформульованого у ст. 3 Закону № 1489-ІІІ принципу презумпції психічного здоров`я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами) судам слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України.

З огляду на вимоги статей 19, 94 КК, ст. 19 Закону № 1489-ІІІ до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_7 обрано запобіжний заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, який слід залишити без змін.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати у сумі 1107,00грн. підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон № 1489-ІІІ) та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (далі - Закон № 2801-ХІІ), п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р., , ст.19 ЗУ "Про психіатричну допомогу", статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", суд, -

У Х В А Л И В :
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, дітей на утриманні не маючого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.. 89 КК України не судимого примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До вступу ухвали в законну силу запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - залишити без змін.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у сумі 1107 грн. 00 коп компенсувати за рахунок державного бюджету.

Речові докази: 2 сім карти ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 та сім карту мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна» № НОМЕР_3 повернути потерпілій ОСОБА_6 , як законному віласнику, жіночу перуку знищити, CD-R диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1