Єдиний унікальний номер 243/9223/15-к
Номер провадження 11-кп/775/636/2016

УХВАЛА

Іменем України

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0001501 відносно ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою, захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Красний Лиман Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого,судимого: 21.12. 2006 року Апеляційним судом Донецької області за статтею 93 п. «е» та п. «і» КК України ( в редакції 1960 року) та за статтею 122 ч.1 КК України ( в редакції 1960 року ) до позбавлення волі строком на 14 років, звільнився 31.12.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 3 роки 4 місяці, не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, судимість за яке в установленому законом порядку не знята і не погашена, знову вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, за таких обставин:

11 червня 2015 року приблизно о 10 годині ОСОБА_7 прийшов за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком його співмешканки ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , де вони спільно вживали спиртні напої. Після того, як спиртні напої закінчились, ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_7 ще купити спиртне та дістав зі схованки власні збереження у вигляді грошових коштів. В цей момент у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 з метою заволодіння вищевказаними грошовими коштами.

Здійснюючи свій умисел , спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, 11 червня 2015 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_3 , з метою умисного вбивства з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, скориставшись похилим віком потерпілого, правою рукою вихватив у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10550 гривень, на що потерпілий ОСОБА_9 металевою палицею, яку використовував для зручності при ходьбі, наніс ОСОБА_7 один удар в ліве передпліччя та один удар в область пуповини останнього, та став вимагати від ОСОБА_7 повернути йому його грошові кошти, але останній, доводячи свій протиправний умисел до кінця, вихватив у потерпілого металеву палицю, яку той використовував для зручності пересування, та, утримуючи її в лівій руці, наніс цією металевою палицею ОСОБА_9 не менш ніж п`ять ударів по голові. Після чого потерпілий ОСОБА_9 став прикривати свою голову обома руками, а ОСОБА_7 , продовжуючи свій протиправний умисел, наніс ОСОБА_9 близько двох ударів в область правої ліктьової кістки та передпліч, а також кулаком правої руки ОСОБА_7 наніс один удар зверху по голові потерпілому ОСОБА_9 , від якого останній, не утримавшись на ногах, повалився на підлогу.

Доводячи до кінця свій умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_7 прослідував на кухню будинку, де взяв дерев`яну дошку для розділки м`яса та , повернувшись у кімнату, побачив ОСОБА_9 сидячого на дивані, підійшов до нього та, утримуючи в правій руці вказану дерев`яну дошку для розділки м`яса, з метою вбивства ОСОБА_9 наніс нею два удари по голові останнього, після чого той перестав подавати ознаки життя, а ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, заволодівши грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 10550 гривень.

В результаті побиття ОСОБА_7 ОСОБА_9 за вказаних обставин, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя, а саме: відкритий осколковий перелом кісток склепіння та основи черепа зліва з ушкодженням твердої мозкової оболонки, розлиті субарахноїдальні крововиливи в області правих лобової, тім`яної і лівих лобової, тім`яної та скроневої часток, крововиливи в шлуночки головного мозку, крововилив в м`які покрови голови, забиту рану голови, які утворились від не менш як від восьми впливів тупих предметів, не відобразивши їхніх індивідуальних особливостей, та від яких настала смерть ОСОБА_9 на місці.

А також ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 закритий перелом правої ліктьової кістки, садна і сінці передпліч, які утворилися від не менше п`яти впливів тупими предметами не відобразивши їх індивідуальних особливостей, незадовго до моменту настання смерті, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року скасувати, виправдати засудженого ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження. На його думку, суд не довів, що вбивство скоїв саме ОСОБА_11 . Зазначає, що на одязі ОСОБА_7 крові потерпілого не знайдено, хоча кров потерпілого потрапляла на всі оточуючи предмети та на злочинця під час нанесення ударів; вилучене з місця злочину знаряддя вбивства деревинна дошка для розділки м`яса з плямами бурого кольору, знайдена 19.06.2015 року, при додатковому огляді місця події чомусь не була вилучена 13.06.2015 року; на його думку, мав місце психічний та фізичний тиск з боку працівників правоохоронних органів на його підзахисного. Вважає, що вбивство не могло бути заподіяно ОСОБА_11 , оскільки в день вбивства, а саме 11.06.2015 року в цей час ОСОБА_7 знаходився у м. Лісічанську Луганської області та не міг бути одночасно у будинку потерпілого, що підтверджується показами свідків, у який він перебував 11.06.2015 року; також підтверджується роздруківкою телефонного спілкування ОСОБА_7 . Вказує, що обвинувачення збудовано на недостовірних даних, в тому числі, на висновках експертиз про наявність крові на грошах, які вилучені у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вказуючи на те, що на них ніби то була кров потерпілого, які зникли зі справи бо і пущені у обертання через банк.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, за змістом аналогічна апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , в якій він просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року скасувати, виправдати його та закрити кримінальне провадження. Зазначає, що він нікого не вбивав, справа сфальсифіковано, щодо був фізичний та психічний тиск з боку працівників правоохоронних органів. Його крові ніде незнайдено. Згідно до моніторингу дзвінків, в час скоєння вбивства він перебував в іншому місті, що підтвердили свідки. Вилучені у свідків гроші належать йому.

В своєї апеляційної скарги прокурор просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання не врахував ступінь суспільної небезпеки та особу обвинуваченого, який вину не визнав, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння відносно особи похилого віку, зловживає спиртними напоями, раніше був засуджений за умисне вбивство до 14 років позбавлення волі, судимість не знята та не погашена в установленому закону порядку. Вважає, що призначене покарання у вигляді 15 років позбавлення волі не є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Суд встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 провину у скоєнні навмисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 за обставин, наведених у вироку суду, не визнав, але не заперечував той факт, що дійсно приходив до будинку ОСОБА_14 , але це було о 10 годині 12 червня 2015 року, а не о 10-30 год. 11 червня 2015 року. Приїхав до потерпілого, щоб той допоміг йому помиритися із співмешканкою ОСОБА_15 , донькою останнього. Пояснював, що коли він прийшов до будинку, двері були відчинені. Погукавши ОСОБА_14 по батькові, увійшов всередину, де побачив, що той напівлежачі сидить на дивані, голова його була розбита та вся в крові, речі розкидані, на підлозі всюди кров. На підлозі також знаходились металеві палки останнього, на які він опирався при ходьбі. Речі в кухні також буди розкидані, валялась дошка для розділки м`яса. Взявши потерпілого за руку, він зрозумів, що той мертвий. Злякавшись, що може стати першим підозрюваним у вбивстві потерпілого, як особа раніш судима за вбивство, вибіг на двір, де вмився водою. Про смерть ОСОБА_14 він побоявся повідомити співмешканку ОСОБА_15 та міліцію. На своєму автомобілі він вирішив поїхати до свого приятеля ОСОБА_16 на пасіку під ОСОБА_17 , куди й приїхав десь о 11-30 год., де перебував до 14 червня 2015 роки, поки його не затримали робітники міліції. Вранці 13 червня 2015 року через свого двоюрідного брата ОСОБА_18 передав 4000 грн. та срібний ланцюжок з хрестиком співмешканці ОСОБА_10 . Він також дзвонив ОСОБА_15 , але про смерть її батька нічого не казав. Також пояснював, що гроші, які були вилучені, у розмірі 4000 грн. та 5000 грн., належать йому. Під час досудового слідства він себе обмовив під тиском робітників міліції.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильно послався у вироку на покази свідків, на його особисті покази, які він давав під час слідчих експериментів, та встановлені докази.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів в їх достовірності, покази потерпілого ОСОБА_19 , сина загиблого, свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , онуків потерпілого, свідка ОСОБА_22 , двоюрідного брата ОСОБА_9 , допитаних в суді.

Потерпілий ОСОБА_19 в суді підтвердив факт того, в домі його батька були в наявності гроші та про негативне ставлення ОСОБА_14 до співмешканця своєї дочки ОСОБА_23 .

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , онуки потерпілого, пояснювали в суді, що їх дід, потерпілий по справі, не любив ОСОБА_11 , не хотів, щоб той до нього ходив, а також зазначили, що зі слів їх матері ОСОБА_10 , їм відомо, що у червні 2015 року їй дзвонив ОСОБА_7 і зізнався, що вбив ОСОБА_9 . Пояснювали також , що 13 червня 2015 року були присутні при огляді місця події, де бачили, що в будинку потерпілого все перевернуто, всі речі розкидані, на підлозі кров, тіло потерпілого знаходилось на дивані, він був весь знівечений, в крові, голова розбита.

Свідок ОСОБА_22 , двоюрідний брат потерпілого, пояснив в суді, що ОСОБА_9 мав гроші, був скупий, для чогось їх накопичував. Зазначав, що чужі люди до нього не ходили а також факт негативного ставлення потерпілого ОСОБА_14 до співмешканця його дочки ОСОБА_11 .

Всі зазначені допитані в суді свідки стверджували, що всім було відомо, що в потерпілого ОСОБА_9 були гроші, які він для чогось збирав, періодично передаючи родичам якісь суми на збереження.

Таким чином, показання вказаних свідків підтверджують факт того, що ОСОБА_7 знав, що в потерпілого вдома були гроші, крім того, сам ОСОБА_7 не заперечував, що він був в будинку потерпілого ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та послався у вироку на визнавальні покази самого обвинуваченого ОСОБА_7 , які він надав під час проведення слідчого експерименту за його участю від 16 червня 2015 року, де він в подробицях розповів про обставини скоєння ним вбивства потерпілого ОСОБА_9 , які він надав у присутності професійного захисника та пойнятих. ОСОБА_7 демонстрував, як він вихопив палицю з рук потерпілого, чим саме він наносив удари потерпілому, кількість , механізм та локалізацію заподіяння тілесних ушкоджень з початку палицею, а потім дерев`яною дошкою для розділки м`яса /том 2 а.с. 64-71/.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку як на докази, на покази свідків, пойнятих, протоколи слідчих експериментів та на висновки судово-медичних експертиз, давши їм належну правовому оцінку та критично послався до тверджень обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 , які намагались спростувати ці докази та надати ним свою оцінку.

Свідки ОСОБА_24 , яка була присутня в якості пойнятої, та ОСОБА_25 , який був присутній в якості статиста, пояснили в суді, що приймали участь при проведенні слідчого експерименту 16 червня 2015 року, який відбувався в ізоляторі тимчасового утримання в місті Слов`янську. ОСОБА_7 раніш не знали. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 добровільно, без будь-якого примусу, в їх присутності, а також у присутності свого адвоката, розповів, що був вдома у чоловіка похилого віку, свого знайомого, де між ними виникла сварка із-за грошей, вони почали битися. Зі слів ОСОБА_7 , потерпілий вдарив його палкою, на яку опирався при ходьбі, а він цю палку вихопив та почав наносити удари по голові діду. Як це відбувалося ОСОБА_7 сам показав на статисті, при цьому велася фотозйомка. Обвинувачений показував, як саме він наносив удари палицею, а потім ребром кухонної дерев`яної дошки по голові потерпілого. ОСОБА_7 все показував і розповідав сам добровільно, йому ніхто не підказував. Слідчим писався протокол, велася фотозйомка, були пойняті і адвокат, ніхто зауважень до цієї слідчої дії і до протоколу не висловлював. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 вони не бачили. Ніяких зауважень щодо протоколу цього слідчого експерименту ніхто, в тому числі ОСОБА_7 чи його захисник, не заявляли, не скаржились. Вони не бачили, що на нього здійснюється будь-який вплив.

Свідок ОСОБА_26 пояснював в суді, що як оперуповноважений кримінального розшуку, з метою забезпечення порядку, був присутнім в службовому кабінеті в ізоляторі тимчасового утримання в місті Слов`янську при проведенні слідчого експерименту із затриманим підозрюваним у вбивстві ОСОБА_7 , що було у червні 2015 року. Також при цій слідчій дії була слідчий, адвокат, пойняті, спеціаліст, який вів фотозйомку, статист і власне ОСОБА_7 . Останній все розказував і показував на статисті добровільно, в тому числі механізм, кількість, локалізацію нанесених ним ударів потерпілому. Він пам`ятає, що ОСОБА_7 показував і казав, що бив потерпілого по голові палицею, яку той використовував при ходьбі. ОСОБА_7 не заявляв, що до нього застосовувалось насильство чи інший вплив і на стан свого здоров`я він не скаржився.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно, як на докази винуватості ОСОБА_7 у скоєнні вбивства потерпілого, послався на протоколи слідчих експериментів. В ході цієї слідчої дії ОСОБА_7 показував механізм нанесення ударів потерпілому, положення останнього під час побиття.

Згідно до висновку експерта за № 37 від 23.07.2015 року-13.08.2015 року, враховуючи локалізацію і характер тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_9 , не виключена можливість їх утворення при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_7 в ході проведення з його участю слідчого експерименту від 16.06.2015 року /том 1 а.с. 76 об/.

Як вбачається з висновку експерта № 39 до експертизи трупа № 352/37 від 21.08.2015 року, враховуючи локалізацію і характер тілесних ушкоджень, виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_9 , вказані ушкодження утворилися при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_7 в ході проведення з його участю слідчого експерименту від 16.06.2015 року, а враховуючи тяжкість відкритої черепно-мозкової травми, сам собі спричинити вказані тілесні ушкодження потерпілий не міг /том 1 а.с. 165-166/.

На думку колегії суддів немає підстав ставити під сумнів висновки судово-медичних експертиз, оскільки допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_27 підтвердив свої висновки, при цьому пояснив, що хоча він не був присутнім при слідчому експерименті, коли обвинувачений ОСОБА_7 на статисті показував механізм нанесення ударів ОСОБА_9 , їх характер, кількість і локалізацію, в подробицях були записані у протоколі, також до протоколу слідчого експерименту були додані фототаблиці. Експерт стверджував, що на його думку, так детально показати всі удари, описати їх характер, локалізацію, що співпало з виявленими на трупі тілесними пошкодженнями, ОСОБА_7 , якби він дійсно не вчинив цього і не був на місці події, не зміг би.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, викладеними у вироку, щодо висновків експерта, що такі подробиці механізму нанесення тілесних ушкоджень могла знати тільки особа, яка скоїла саме це кримінальне правопорушення.

Крім того, експерт ОСОБА_27 пояснив, що саме він досліджував труп потерпілого, а тому, при дачі висновку, він дослідив ці документи, висновки дослідження трупу, та прийшов до висновку, що локалізація і характер виявлених на трупі тілесних ушкоджень, не виключають можливість їх утворення саме при тих обставинах, на які вказував ОСОБА_7 при слідчому експерименті. Експерт ОСОБА_27 також підтвердив, що смерть ОСОБА_9 наступила більше ніж за 36 годин до моменту фіксації трупних явищ під час виявлення трупа при огляді місця події, тобто він відраховував від 12 години 13 червня 2015 року, коли фіксувались на місці події трупні явища.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, адвоката ОСОБА_6 , які ставили під сумнів висновки експерта ОСОБА_27 стосовно того, що смерть ОСОБА_9 настала за 36 годин до початку огляду трупа, що припадає на кінець доби 11.06.2015 року, а не на ранкові години 11.06.2015 року, оскільки наприкінці доби 11 червня 2015 року ОСОБА_7 знаходився в місті Лисичанську Луганської області, що, на їх думку, підтвердив свідок ОСОБА_28 та моніторинг телефонних розмов ОСОБА_7 по його сотовому телефону, спростовані судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом належним чином перевірені ці твердження, їм наданий належний аналіз та суд обґрунтовано зазначив, що таке твердження щодо встановлення моменту настання смерті ОСОБА_9 та встановлення часу скоєння кримінального правопорушення, є хибним, оскільки як у вищевказаному висновку експерта, так і експертом в судовому засіданні зазначено, що смерть ОСОБА_9 настала на місці через незначний проміжок часу після нанесення йому тілесних ушкоджень, а саме більше ніж за 36 годин, а не за 36 годин, до моменту фіксації трупних явищ при огляді трупа на місці його виявлення. Виявлення трупа ОСОБА_9 та фіксація трупних явищ відбулося 13 червня 2015 року о 12 годині, про що свідчить протокол огляду місця події. Виходячи з цього, смерть ОСОБА_9 могла наступити о 10 годині 30 хвилин 11 червня 2015 року. За словами ОСОБА_7 в цей час, 11 червня 2015 року о 10 годині 30 хвилин він знаходився вдома за місцем мешкання, але підтвердження цьому відсутні.

Суд першої інстанції надав аналіз та обґрунтовано прийшов до висновку, що немає підстав ставити під сумнів висновок експерта № 37 до експертизи трупа № 352 від 23.07.2015 року - 13.08.2015р., як письмові, так і під час допиту в суді, оскільки вони відповідають вимогам закону і є достовірними та допустимими доказами.

Судом дана оцінка показам свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , яким нічого не відомо про обставини вбивства потерпілого, але вони пояснил і коли спілкувались з обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_29 пояснював, що бачив ОСОБА_7 11-12 червня чи липня в денний час на вулиці Миру.

Свідок ОСОБА_31 пояснював в суді, що 11 червня 2015 о 9 годіні ранку йому зателефонував ОСОБА_7 , який пообіцяв приїхати до нього в гості в м. Лисичанськ Луганської області, куди і приїхав на автомобілі ВАЗ приблизно о 16-17 годині, де переночував, а вранці поїхав до свого знайомого на пасіку.

Свідок ОСОБА_35 пояснив в суді, що 12 червня 2015 року приблизно після 11 години йому зателефонував ОСОБА_11 , який пообіцяв приїхати до нього на пасіку в селище Невське на межі Красного Лиману та Луганської області. Приїхавши, розповів, що посварився з дружиною, попросився переночувати в нього, проти чого він не заперечував, де той і залишався до 14.06.2015 року. В той же день ОСОБА_7 віддав йому на збереження 5000 грн.

Свідок ОСОБА_36 пояснював, що 12 червня 2015 року бачив на пасиці ОСОБА_11 , який залишився там ночувати, але особисто з ним він не спілкувався.

Зазначені свідки пояснювали, що не бачили у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Як вбачається з показань свідків, ніхто з допитаних свідків не пояснював, що бачив ОСОБА_7 вранці саме 11 червня 2015 року в іншому місті, ніж, там, як інкриміновано обвинуваченому - по АДРЕСА_3 .

Всі вказані свідки зазначали, що бачили ОСОБА_11 в той день після 11-11.30 год., часу вбивства потерпілого, ввечері того ж дня, а також 12 червня 2015 року.

Крім того, з показів свідка ОСОБА_28 вбачається, що ОСОБА_11 приїхав до нього у м. Лисичанськ Луганської області приблизно о 16-30 годин 11 червня 2015 року, який в нього залишився ночувати до ранку наступного дня, тобто обвинувачений ОСОБА_11 ніяк не міг бачити потерпілого в домі за місцем його проживання вранці 12 червня 2015 року, оскільки знаходився в іншій області на великій відстані.

Таким чином, суд правильно критично послався з тих же підстав і до показань зазначеного свідка, оскільки вони нічим не підтверджуються, і ні про що не свідчать стосовно скоєння кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого та його захисник про, нібито, порушення, які мали місце під час проведення слідчого експерименту, перевірялись в суді першої інстанції. Будь-яких порушень при проведенні 16 червня 2015 року слідчого експерименту судом не встановлено. Судом дана належна оцінка доводам про місце його проведення, порядок, оскільки це не заборонено КПК України, не суперечить вимогам статті 240 КПК України. В протоколі слідчого експерименту докладно викладені умови його проведення та результати.

Не знайшли свого підтвердження й посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , про, нібито, знаходження ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту у хворобливому стані, а також твердження, що він побоювався за своє життя, спростовуються показаннями свідків, допитаних в судовому засідання про добровільність дачі визнавальних показів, крім того, під час проведення слідчого експерименту інтереси ОСОБА_7 захищав професійний захисник, який не висловлював ніяких заперечень в упередженості когось, або про можливі порушення чи наявність фізичного чи психологічного тиску на ОСОБА_11 .

Судом у вироку наданий аналіз показанням свідків у сукупності з іншими доказами за цим кримінальним провадженням щодо місця знаходження ОСОБА_7 під час вбивства ОСОБА_9 11 червня 2015 року о 10 годині 30 хвилин та у наступні дні до моменту його затримання 14 червня 2015 року на підставі трафіку його мобільного телефону та мобільних телефонів свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_37 , що суд докладно виклав у своєму вироку, давши аналіз мониторінгу телефонних дзвінків з мобільного телефону Тирінова.

Моніторигом телефонних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_7 встановлено, що за даними інформації ПрАТ «МТС» за сім-карткою ОСОБА_7 № НОМЕР_1 було встановлено, що 11 червня 2015 року приблизно з 13-16 години по 14-04 години він перебував в зоні дій БС місто Слов`янськ Донецька область, вулиця Ком`яхова, 15 (СПД ОСОБА_38 ) Аз. 180, яка обслуговує місце виявлення трупа. Має зв`язки, зафіксовані з не ідентифікованими номерами в 12-16 годин, в 13-56 годин і в 14-04 години 11 червня 2015 року /том 1 а.с. 44/.

11 червня 2015року з 14-14 години до 13 червня 2015 року до 06-40 годин реєструється в селищі Невське та селі Чернишина.

12 червня 2015 року в 10-53 години був в селищі Невське до 11-08 годин.

13 червня 2015 року з 07-34 години знаходиться в зоні дій БС міста Красний Лиман та в 08-00 годині вже в селищі Невське. Останнє з`єднання в 23-44 години в селі Чернишино.

11 червня 2015 року з 16-09 години по 16-38 години він реєструється в зоні дії БС місто Красний Лиман.

З 16-40 години реєструється в селищі Торське, та з 17-01 години в місті Кремена та з 18-05 години в місті Лисичанськ Луганської області, де побув до 12 червня 2015 року до 08-27 годин.

Суд спростував доводи обвинуваченого та його захисника про те, що в день та час скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_7 був в іншому місці, показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_39 , який пояснив, що саме він, як начальник 8-го відділу УОТЗ ГУМВС складав вищезазначену довідку в рамках відкритого кримінального провадження за фактом вбивства ОСОБА_9 , перевірялись особи, причетні до вбивства. 11 червня 2015 року, в день вбивства ОСОБА_9 , зранку до 12-16 години ОСОБА_7 з сім-карти свого мобільного телефону не виходив на зв`язок. Перший його дзвінок зафіксований в 12-16 11 червня 2015 року з не ідентифікованим номером. Потім з 13-16 години до 14-04 години він перебував в зоні дій базової станції (БС) міста Слов`янськ, вулиця Ком`яхова, 15 (СПД ОСОБА_38 ) Аз.180, що обслуговує і місце виявлення трупа ОСОБА_9 . Якщо він здійснює дзвінок, то рівень сигналу прив`язує його до базової станції за радіусом дії радіохвиль, зона покриття 2 км.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції докладно обґрунтував, що ОСОБА_7 11 червня 2015 року з 12-04 години по 14-04 години перебував в зоні базової станції, яка обслуговує і місце виявлення трупа ОСОБА_9 , вранці в цей день він на телефонний зв`язок не виходив і тільки з 16-09 години 11 червня 2015 року він реєструється в зоні дії базової станції міста Красний Лиман, з 18-05 години 11 червня 2015 року по 08-27 годин 12 червня 2015 року він перебував у місті Лисичанськ Луганської області, що узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_40 і ОСОБА_41 .

Суд правильно дійшов до висновку, що встановлене даним моніторингом дзвінків знаходження ОСОБА_7 11 червня 2015 року з 10-00 години до 10-30 години поблизу з місцем мешкання ОСОБА_9 у АДРЕСА_3 , зазначеними даними моніторингу його телефонних дзвінків, не спростовується.

Свідки ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 підтвердили в суді, що у складі оперативної групи кримінального розшуку приблизно 14 червня 2015 року приймали участь в затриманні ОСОБА_7 на пасіці в районі міста Красний Лиман. Підтвердили, що під час затримання, ОСОБА_7 , побачивши автомобілі, хотів убігти в іншу сторону, але його наздогнали. На питання начальник розшуку ОСОБА_45 . ОСОБА_7 зізнався у вбивстві ОСОБА_9 , з яким вони вживали спиртні напої, потім посварилися і він побив потерпілого. При ньому наручники на ОСОБА_7 не надягали, фізичну силу не застосовували. На грошах, вилучених у знайомого ОСОБА_11 , були краплі, схожі на кров.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про те, що при затриманні ОСОБА_7 14 червня 2015 року до нього було застосовано фізичну силу, погрози, психологічний тиск, що продовжувалось і протягом досудового слідства поки йому не було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та що під впливом робітників міліції ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя, він обмовив себе у вчиненні вбивства ОСОБА_9 , якого не вчиняв, а також, що тілесні пошкодження, виявлені в нього при судово-медичній експертизі від 16.06.2015 року, йому заподіяли працівники міліції, були предметом перевірки прокурора та суду і підтвердження не знайшли.

Суд послався у вироку на рішення за скаргою ОСОБА_7 про застосування до нього під час затримання фізичного насильства, начальником третього слідчого відділу управління прокуратури Донецької області 03.02.2016 року повідомлено, що заява ОСОБА_7 , датована 08.07.2015 року за фактом неправомірних дій з боку начальника СКР Слов`янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_46 , а також невідомих йому осіб, одягнутих в камуфляжну форму, які 14.06.2015 року під час затримання ОСОБА_7 застосували до останнього фізичну силу, надійшла 06.08.2015 року зі Слов`янської міжрайонної прокуратури до третього слідчого відділу СУ прокуратури Донецької області і була розглянута та 07.08.2015 року ОСОБА_7 була надана відповідь про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за його заявою. Роз`яснено його право оскарження цієї відповіді відповідно до статей 303, 306 КПК України дослідчого судді /том 2 а.с. 165-166,/, та це рішення не було ОСОБА_11 чи його захисником оскаржено у встановленому законом порядку.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що виявлені в нього тілесні ушкодження йому заподіяні при затриманні робітниками міліції були предметом перевірки суду, який зазначив, що немає підстав вважати, що вони з`явились під час його затримання, оскільки згідно до висновку експерта № 326 від 16 червня 2015 року вони могли утворитись від ударно-ковзаючої дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхньою у зазначений термін 11.06.2015 року, що не виключає можливості спричинення тілесних ушкоджень внаслідок нанесення ударів металевою тростиною або іншим подібним предметом /т. 1 а.с. 81-82, 167-168/. У зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що ці легкі тілесні ушкодження могли бути одержані під час бійки з потерпілим і що відсутні безперечні дані що їх могли заподіяти саме робітники міліції, а не потерпілий ОСОБА_14 під час спілкування з ОСОБА_11 при обставинах, на які посилався обвинувачений під час слідчого експерименту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дав належну оцінку протоколам вилучення грошей в домоволодінні ОСОБА_47 у сумі 4000 грн., які їй передав обвинувачений ОСОБА_11 через свідка ОСОБА_48 та у ОСОБА_37 в сумі 5000 грн., на деяких з купюр були виявлені сліди бурого кольору, виклавши це у вироку з посиланням на протоколи обшуку, в яких зазначені номери всіх вилучених грошей, висновки судово-медичних /імунологічних/ експертиз, згідно до яких, на одній купюрі номіналом 50 грн., вилученій у ОСОБА_49 , та на трьох купюрах номіналом 100 грн. та 200 грн., вилучених у ОСОБА_10 , виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_9 , а також можлива від змішання крові потерпілого та ОСОБА_7 /т. 1а.с. 124-127/.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про, нібито, зникнення грошових купюр із плямами крові із справи, були предметом перевірки суду першої інстанції, цьому факту надана належна правова оцінка і про що викладено у вироку. Як встановлено судом, купюрі нікуди не зникали, а у встановленому порядку передані в фінансову частину Слов`янського ВП на збереження, а в подальшому фінансовою частиною Слов`янського ВП покладені на розрахунковий рахунок. Суд зазначив, що зазначені дії не спростовують належності та допустимості таких доказів, як протоколі вилучення та огляду зазначених грошових коштів у свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а також висновків експертизи щодо зазначених грошових коштів /а.с. 169-170/.

Крім того, згідно до висновків експертизи, на вилучених грошових купюрах, які їм передав обвинувачений ОСОБА_7 , наявна кров людини, а саме потерпілого ОСОБА_9 . Висновки цієї експертизи ніким не оспорені та не скасовані.

Згідно до висновку судово-медичної /цитологічної/ експертизи за результатом цитологічного та серологічного досліджень в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_9 домішок крові та клітин можливий від самого потерпілого, а беручі до уваги групову приналежність крові ОСОБА_11 , домішок крові не виключається і від його; згідно до результатів серологічного та цитологічного досліджень на металевому фрагменті палиці є домішок крові потерпілого, а беручі до уваги приналежність крові ОСОБА_11 , домішок його крові також не виключається.

Висновки експерта та результати серологічного та цитологічного досліджень дають можливість припустити, що кров в слідах на дерев`яній дошці та фрагменті палиці могла походити і від потерпілого ОСОБА_9 , враховуючи групову характеристику його крові крові, а беручи до уваги гропову приналежність крові ОСОБА_7 , домішок його крові в слідах на дервеьяній дошці не виключається /том 1 а.с. 139-142, 146-149/.

Під час допиту в судовому засіданні, експерт-лікар-психіатр ОСОБА_50 та лікар-психолог ОСОБА_51 підтвердили свій висновок комплексної експертизи та пояснили суду, що довгий час спілкувались з ОСОБА_7 , який детально та в подробицях розповів їм про обставини скоєння ним вбивства, зазначаючи, що його з провокував потерпілий, який першим його вдарив палицею, та що він не хотів вбивати останнього, але так сталося.

Аналіз наведених доказів, в їх сукупності, свідчить про обґрунтованість висновків суду про доведеність вини саме ОСОБА_7 у скоєнні умисного вбивства двох осіб та правильній кваліфікації його дій за п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що знайшло своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_52 про те, що, на їх думку, судом не взято до уваги, що в час скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_53 знаходився в іншому місці, не відповідають дійсності. Судом під час розгляду справи встановлений вказаний час, виходячи з зазначених у вироку доказів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім зазначеним доказам, дав повний аналіз показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , а також всіх свідків по справі, протоколам слідчих експериментів, висновкам експертиз в їх сукупності, матеріалам, пов`язаним з мониторінгом дзвінків з мобільного телефону обвинуваченого, часу, зазначеному в обвинувальному висновку, з пояснень самого обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту, з пояснень свідків, моніторингу дзвінків з мобільного телефону обвинуваченого відносно базових станцій в м. Слов`янську, повно та обґрунтовано виклавши всі докази у вироку.

Згідно обвинувальному акту, свої протиправні дії стосовно потерпілого, ОСОБА_7 скоїв приблизно о 10-30 год. 11 червня 2015 року, що не суперечить також і його показам, які він давав під час слідчого експерименту, показань свідків, які його в цей час не бачили, а бачили лише ввечері 11 червня та наступного дня 12 червня 2015 року. Тобто, перебування обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем скоєння злочину саме в зазначений у вироку час, ніким не спростований.

Ніяких даних про те, що зазначене кримінальне правопорушення міг скоїти хтось інший, також ніким не до суду не надано.

На думку колегії суддів, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_52 , де вони наводять свої арифметичні розрахунки часу утворення тілесних ушкоджень, є непрофесійними припущеннями, оскільки вони не мають відповідної медичної освіти, не володіють спеціальними методиками фахівців-медиків, згідно з якими останні під час обстеження потерпілих, з урахуванням фактичних обстав справи, конкретних випадків, можуть встановити, як найбільш вірогідний час настання зазначених ушкоджень, так і час настання смерті.

Посиланням в апеляційних скаргах на показання свідків, які, нібито, бачили ОСОБА_7 у час скоєння вбивства і про знаходження його в іншому місці, не знайшли підтвердженні показами ні жодного свідка, чому суд першої інстанції дав критичну оцінку, крім того, вони, як приятелі ОСОБА_11 , є зацікавленими особами по справі.

Доводи апеляційних скарг про те, що на самому обвинуваченому та на одежі ОСОБА_11 не виявлено крові потерпілого неспроможні, оскільки після скоєння кримінального правопорушення він покинув місце скоєння кримінального правопорушення, мав можливість помитись, переодягнутись та викинути одежу. Крім того, як пояснив ОСОБА_11 , що 12 червня 2015 року, він нібито, прийшов до будинку потерпілого, побачив його мертвим, потримався за нього, після чого вийшов на двір та умився.

Твердження обвинуваченого та його захисника, що на знаряддях вбивства не знайдено кров ОСОБА_11 , неспроможні, оскільки суд дав належну оцінку висновкам судово-медичних експертиз про наявність на предметах вбивства домішку крові, яка могла належати потерпілому з домішками обвинуваченого.

Крім того, на купюрах, які вилучені у співмешканки ОСОБА_15 , яки обвинувачений їй передав через свого двоюрідного брата ОСОБА_54 , та купюрах, переданих ОСОБА_11 на зберігання свідку ОСОБА_13 , згідно до висновків експертизи, наявна кров потерпілого.

Твердження обвинуваченого та його захисника, що в них є інші дані, нібито які спростовують дані, одержані в суді через мониторінгу дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_11 відносно базової станцій в м. Слов`янську, не спростовують дані письмового моніторингу, наданого суду, показів свідка ОСОБА_39 , допитаного в суді під присягою.

Крім того, на думку колегії суддів, аналіз, зроблений обвинуваченим та його захисником, не є прийнятним в суді, оскільки вони не мають відповідної освіти в галузі мобільного зв`язку і їх твердження побудовані на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що в нього немає підстав ставити під сумнів покази свідків, на які він послався у вироку, оскільки ці покази давались під присягою, зазначені свідки не є упередженими, в них немає підстав обмовляти обвинуваченого і суд надав їм належну оцінку у сукупності з іншими доказами по справі.

На думку колегії суддів доводи захисника ОСОБА_6 стосовно кваліфікації та дій попереднього захисника обвинуваченого, який, нібито, погано виконував свої обов`язки, суд не бере до уваги, оскільки вони є некоректними у відношенні свого колеги.

Згідно до висновку судово-медичної експертизи /висновок експерта № 352 дослідження трупу/ від 15.06.2015 року-10.07.2015 року, при дослідженні трупу ОСОБА_9 були виявлені пошкодження: а) відкритий осколковий перелом кісток склепіння та основи черепа зліва з ушкодженням твердої мозкової оболонки, розлиті субарахноїдальні крововиливи в області правих лобової, тім`яної і лівих лобової, тім`яної та скроневої часток, крововиливи в шлуночки головного мозку, крововилив в м`які покрови голови, забита рана голови, які утворились від дії тупих предметів незадовго до моменту настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; б) закритий перелом правої ліктьової кістки, садна і сінці передпліч, які утворилися від дії тупих предметів незадовго до моменту смерті і мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Причиною смерті ОСОБА_9 явилась відкрита черпно-мозкова травма з відкритим осколковим переломом кісток склепіння та основи черепа зліва з ушкодженням твердої мозкової оболонки і з крововиливами під м`які мозкові оболонки і у шлуночки головного мозку.

На думку колегії суддів, об`єктивні дані комісійних судово-медичних експертиз огляду потерпілого співпадають з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 під час слідчого експерименту про механізм та спосіб завдання тілесних ушкоджень, в тому числі, як він завдавав удари потерпілому в область голови та тулубу палицею та дерев`яною дошкою, та свідчать про те, що смерть потерпілого настала саме від дій ОСОБА_7 .

Як вбачається з журналу судового засідання, аудіозапису судового розгляду, суд розглядав справу з додержанням вимог КПК, з допитом всіх свідків, з дослідженням документів, доданих до кримінального провадження, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, які були оголошені та пред`явлені для ознайомлення і на підставі встановлених доказів ніким з учасників судового розгляду, які брали участь у кримінальному провадженні, не заявлено, що вказані документи викликають в них сумнів в їх достовірності чи є інші докази, які мають значення по справі, не додані до провадження.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що всі дії обвинуваченого, завдання потерпілому багатьох ударів в життєво-важливі органи, їх локалізація та кількість, свідчать про направленість умислу на умисне вбивство потерпілих та бажання настання смерті.

Покарання, призначене ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 65 КК України.

На думку колегії суддів, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді п`ятнадцяти років позбавлення волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про його особу, який раніш був засуджений за особливо тяжкий злочин, офіційно не працює, скоїв кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого довічного позбавлення волі

На думку колегії суддів, суд першої інстанції взяв до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_7 , хоч і відноситься до особливо тяжких злочинів, а обвинувачений особою, яка раніш судима за умисне вбивство, але за місцем мешкання характеризується задовільно, що підтверджується характеристико, яка надана головою Мирненьскої сіль свої ради Слов`янського району, крім того він є інвалідом 2 групи, отримує пенсію за інвалідністю, страждає на кардіологічні захворювання, про ще є медичні довідки, той факт, що після звільнення з місць позбавлення волі 31.12.2011 року ОСОБА_11 декілька років ніяких правопорушень не скоював. Суд взяв до уваги як пом`якшуючи покарання обставини - саме стан здоров`я та наявність інвалідності, а також обтяжуючи обставини - рецидив злочину відносно попередньої судимості за ч. 1 ст. 122 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що необхідним та достатнім покаранням ОСОБА_7 для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, а саме у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 115 КК України - у вигляді 15 років, з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Колегія суддів вважає, що з зазначених підстав апеляційну скаргу прокурора про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 довічного позбавлення волі, необхідно залишити без задоволення.

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано мотивував у вироку, що немає підстав для призначення ОСОБА_7 довічного позбавлення волі, враховуючи його стан здоров`я та вік, що це буде відповідати меті покарання та загальним засадам його призначення.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не допущено таких суттєвих порушень вимог КПК України, які б тягли за собою зміну чи скасування вироку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 14 червня 2015 року по 25 серпня 2016 року, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді