УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/1413/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 213 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №285/1413/15-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поліянівка Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого Курчицька ЗОШ І-ІІ ступенів - вчителем, раніше не судимого, -
засуджено за ст. 213 ч.1 КК України (в редакції 15.11.2011 року) на 100 годин громадських робіт.
Згідно вироку суду, протягом січня 2015 року, а саме до 29 січня 2015 року ОСОБА_7 у порушення вимог Закону України "Про металобрухт" від 05 травня 1999 року (зі змінами від 26.10.2014, далі - Закон), Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01 червня 2000 року (зі змінами від 15.01.2015), Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту чорних та кольорових металів, затверджених наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва України Міністерства промислової політики України № 40/141 від 29 березня 2002 року, не зареєструвавшись як суб`єкт підприємницької діяльності та не отримавши в установленому законом порядку в Міністерстві промислової політики України ліцензії на заготівлю металобрухту кольорових та чорних металів, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, організував за місцем свого проживання незаконний пункт прийому та схову металобрухту та здійснював незаконні операції з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбаченого законодавством.
Згідно статті 1 Закону операціями з металобрухтом являються заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.
Заготівля металобрухту - це діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.
Відповідно до статті 4 Закону операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Діяльність, пов`язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться на підставі ліцензії, що видається в порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, ОСОБА_7 протягом січня 2015 року, а саме по 29 січня 2015 року на подвір`ї власного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів створив незаконний пункт прийому та схову металобрухту, який обладнав електронними ваговими механізмами: на максимальну вагу в 100 кг. та 300 кг. відповідно, і на якому здійснював незаконні прийом та заготівлю брухту чорних металів від населення за готівковий розрахунок за ціною в межах від 1 гривні 75 копійок за один кілограм до 2 гривень за один кілограм з метою його подальшого перепродажу та отримання прибутку.
Окрім того, ОСОБА_7 протягом січня 2015 року, а саме по 29 січня 2015 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не зареєструвавшись як суб`єкт підприємницької діяльності та не отримавши спеціального дозволу (ліцензії) на здійснення операцій з металобрухтом, одержання якого передбачено законодавством, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у порушення вимог статей 4, 11 Закону, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, здійснював операції з брухтом чорних металів, у тому числі промисловим, а саме з метою подальшого перепродажу та отримання прибутку систематично проводив його закупівлю у місцевого населення за готівковий розрахунок за ціною 2 гривні за один кілограм без оформлення вказаних операцій актами приймання, а також ведення їх бухгалтерського, оперативного обліку та статистичної звітності згідно із законодавством.
Зокрема, у кінці січня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцезнаходженням власного незаконного пункту прийому та схову металобрухту на подвір`ї свого домоволодіння за місцем його проживання, придбав шляхом готівкового розрахунку у жителя смт. Городниця Новоград- Волинського району Житомирської області ОСОБА_9 двадцять вісім кілограмів брухту чорних металів за ціною 2 гривні за один кілограм, тобто на загальну суму 56 гривень.
Також, у кінці січня 2015 року ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи за місцезнаходженням власного незаконного пункту прийому та схову металобрухту на подвір`ї свого домоволодіння за місцем його проживання, придбав шляхом готівкового розрахунку в ОСОБА_9 шістдесят п`ять кілограмів брухту чорних металів за ціною 2 гривні за один кілограм, тобто на загальну суму 130 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, у кінці січня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцезнаходженням власного незаконного пункту прийому та схову металобрухту на подвір`ї свого домоволодіння за місцем його проживання, придбав шляхом готівкового розрахунку в ОСОБА_9 п`ятдесят три кілограми брухту чорних металів за ціною 2 гривні за один кілограм, на загальну суму 106 гривень.
Дану незаконну діяльність ОСОБА_7 29 січня 2015 року припинено працівниками Новоград-Волинського MB УМВС України в Житомирській області у ході проведення обшуку за місцем проживання останнього, під час якого виявлено та вилучено 1400 (одну тисячу чотириста) кілограм брухту чорних металів, який ОСОБА_7 незаконно зберігав на подвір`ї власного домоволодіння без відповідного дозволу та у порушення вимог Закону.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким його виправдати, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, повернути незаконно вилучене у нього майно. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях. Зазначає про невірну оцінку судом показів свідків та залякування окремих свідків працівниками міліції під час досудового розслідування. Вказує, що в обвинувальному акті не вказана дата та час вчинення ним кримінального правопорушення. Також, судом не встановлено, що він займався перепродажем металобрухту. Крім того, згідно довідки з місця роботи 27-29 січня 2015 року він перебував на роботі, що підтверджує його невинність у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено.
В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора у кримінальному провадженні, йдеться про необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Крім того, прокурором заявлено вимоги до зміни вироку, які апеляційний суд залишає без розгляду, оскільки ст. 402 КПК України не передбачено висування вимог до зміни вироку в запереченні на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в здійсненні операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 213 КК України (в редакції 15.11.2011 року) судом кваліфіковано вірно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та пояснив, що пункт прийому металобрухту не організовував, підприємницькою діяльністю щодо металобрухту не займався та має довідку з місця роботи яка підтверджує його слова. Вилучений у нього металобрухт належить йому, який він назбирав для використання у будівництві власного будинку.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини суд розцінив як його намагання уникнути відповідальності за свої злочинні дії.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:
-показаннях свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких він знає ОСОБА_7 як особу якій здавав метал. Знав, що він приймає. Здавав йому близько 7-ми років, 1-2 рази на тиждень. На сміттєзвалищі збирав металобрухт, який потім завозив до ОСОБА_7 додому. Було двоє вагів електронні для кольорового металу інші для чорного. В січні 2015 року він здав йому металу на 80 грн. Звернувся до міліції через те, що ОСОБА_7 занизив ціну на прийом брухту. Гроші за металобрухт давала його жінка. Завжди коли вдома не було ОСОБА_7 метал приймала його жінка;
-показаннях свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких в нього є в наявності автомобіль ЗІЛ 130 і за проханням працівників міліції він перевозив конфіскований металобрухт в с. Городниця. У подвір`ї будинку ОСОБА_7 був металобрухт, який загрузили в автомобіль і перевезли до міста на металобазу. Зважили металобрухт кількістю близько 1,7 т., серед металобрухту була запчастина від трактора;
-показаннях свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_7 знає як односельця. В січні 2015 року на звалищі смт. Городниця він накопав металобрухту, який в подальшому здавав ОСОБА_7 , він знав, що той приймає металобрухт. Приїхав до нього додому де ОСОБА_7 у себе на подвір`ї, зважив на електронних вагах металобрухт і розрахувався з ним, він отримав 56 грн., 130 грн. та 106 грн.;
-показаннях свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких він має ЗІЛ 130. В другій половині січня 2015 року до нього подзвонив ОСОБА_7 і попросив перевезти камінь, який той накопав на звалищі, коли він приїхав були ще і мішки з металобрухтом. Все перевіз до ОСОБА_7 додому.
Також, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 , крім показань свідків, підтверджується: протоколом прийняття заяви ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 21 лютого 2015 року, протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом проведення обшуку від 23 січня 2015 року на території домоволодіння ОСОБА_7 з доданою фототаблицею, протоколом огляду місця події від 29 січня 2015 року з доданою фототаблицею, протоколом огляду речей від 30 січня 2015 року з доданою фототаблицею, протоколом огляду місця події від 05 лютого 2015 року з доданою фототаблицею, протоколами пред`явлення речей для впізнання за участю ОСОБА_9 від 05 лютого 2015 року, висновком оцінювача від 20 лютого 2015 року, протоколом огляду місця події за участю спеціаліста - начальника TOB «Укрметцентр» ОСОБА_14 , повідомленням Новоград-Волинської ОДНІ ГУ ДФС в Житомирській області.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, місцевий суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України (редакція на 15.11.2011 р.) доведена повністю.
З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини повністю узгоджуються із показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та протоколом проведення обшуку від 23 січня 2015р. на території домоволодіння ОСОБА_7 з доданою фототаблицею, протоколом огляду місця події від 29 січня 2015р. з доданою фототаблицею, протоколом огляду речей від 30 січня 2015р. з доданою фототаблицею, протоколом огляду місця події від 05 лютого 2015р. з доданою фототаблицею, протоколами пред`явлення речей для впізнання за участю ОСОБА_9 від 05 лютого 2015р.
Доводи апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.
Посилання апелянта на залякування окремих свідків працівниками міліції під час досудового розслідування не підтверджено жодними доказами, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні заяви вказаних свідків ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ) про вчинення тиску на них та застосування незаконних методів слідства працівниками міліції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що він знаходився на роботі з 09.00 години до 14.35 годин 05, 06 січня, 19-23 січня, 26-30 січня 2015 року і не міг приймати металобрухт, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України (в редакції на час вчинення), оскільки вказана довідка, на яку посилається апелянт, була належним чином досліджена та оцінена місцевим судом у ході судового розгляду. При цьому суд вірно зазначив, що вона не підтверджена іншими доказами, зокрема витягом з журналу оцінювання знань учнів в урочний та позаурочний час, гуртковим журналом, а також показаннями працівників та учнів Курчицької ЗОШ. Таким чином, дана довідка не може достовірно свідчити про перебування ОСОБА_7 на робочому місці впродовж робочого дня.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що в обвинувальному акті не зазначена дата та час вчинення ним кримінального правопорушення не ґрунтуються на законі, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України з зазначенням часу вчинення кримінального правопорушення (а.п.153-159).
Доводи апелянта про те, що судом не встановлено, що він займався перепродажем металобрухту, є безпідставними, оскільки останнього визнано винним в здійсненні операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, що не передбачає такої обов`язкової ознаки, як перепродаж металобрухту.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкції статті за якою його засуджено. Судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який по місцю проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та призначено покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
З вищенаведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_7 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року щодо нього - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді: