Ухвала
іменем україни
28 березня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 00000169 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Київського районного суд м. Харкова від 07 жовтня 2015 року засуджено

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шевченкове Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
за ч. 1 ст. 258-3 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, що належить засудженому;
за ч. 3 ст. 369 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього майна, що належить засудженому, без спеціальної конфіскації;
за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 201 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією предмету контрабанди;
за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, що належить засудженому, та з конфіскацією предмету контрабанди.
Стягнуто з засудженого судові витрати.
Прийняте рішення щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він за обставин, установлених судом у вироку, у період часу з серпня 2014 року по лютий 2015 року брав участь у терористичній групі, за попередньою змовою групою осіб надав неправомірну вигоду службовій особі за вчинення нею в його інтересах дій з використанням наданого особі службового становища, вчинив підбурення до контрабанди зброї та бойових припасів, а також придбав, носив і зберігав зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 змінити, із застосуванням ст. 69 КК пом`якшити засудженому покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворих покарань більш суворим. Вказує, що засуджений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на його утриманні перебувають неповнолітні діти, а також на відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Події злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_5 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь за ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 201, ч. 1 ст. 263 КК у касаційній скарзі захисником не оскаржені.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_5 покарання, суд належним чином врахував тяжкість вчинених злочинів, які є тяжкими та особливо тяжкими, дані про особу винного, який судимий вперше, задовільно характеризується, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні неповнолітніх дітей, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які захисник ОСОБА_4 послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 основного покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років, яке є мінімальним у межах санкції вказаної норми, та за сукупністю злочинів застосував принцип часткового складання покарань, приєднавши до цього покарання лише шість місяців позбавлення волі.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів не убачає.
При цьому суд правильно зазначив, що встановлені у справі обставини пом`якшують покарання засудженого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, в тому числі особливо тяжкого, а тому не є підставою для застосування положень ст. 69 КК.

Перевіривши вирок за апеляцією захисника, доводи якої є аналогічними доводам його касаційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними та з наведенням відповідних мотивів ухваленого рішення залишив вирок щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ?єва ОСОБА_3