АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1014/16-к Номер провадження 11-сс/786/205/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 170 КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

представників апелянта: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу Приватного підприємства «Явір-2005» на ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 травня 2016 року за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження за № 0000412,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 травня 2016 року задоволено клопотання слідчого ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 та накладено арешт на належний Приватному підприємству «Явір-2005» транспортний засіб марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 .

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя послався на те, що постановою слідчого від 22 квітня 2016 року згаданий транспортний засіб визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до майданчику тимчасового утримання автомобілів ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області, він є безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, а за вказаним провадженням необхідно провести експертні дослідження.

З ухвалою слідчого судді не погодилося ПП «Явір-2005», яке у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати вищезазначену ухвалу слідчого судді місцевого суду. Покликаються на те, що суд першої інстанції при вирішенні клопотання не прийняв до уваги, що транспортний засіб був вилучений слідчим 17 квітня 2016 року та розміщений на майданчику тимчасового утримання автомобілів, і тому не було підстав вважати, що відносно цього майна будуть вчинені дії, спрямовані на приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, втрати, використання чи перетворення, а власник транспортного засобу не намагався чинити слідчому перешкоди.

Інші учасники судового провадження ухвалу не оскаржували, заперечень проти апеляційної скарги до початку судового розгляду не подавали.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників скаржника ОСОБА_8 та директора ПП "Явір-2005" ОСОБА_7 , які підтримували подану ними апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_6 , який вважав судове рішення законним і обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з поданих до суду матеріалів, у провадженні ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000412 від 17.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, скоєного за наступних обставин.

Так, 17.04.2016 року приблизно о 08-00 год. в м. Комсомольську по проспекту Героїв Дніпра сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобілем «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався в напрямку від вул. Миру до вул. Соборної, скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який переходив дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді перелому кісток склепіння черепа, перелому кісток лівої гомілки та перелому 8 ребра справа.

Згідно матеріалів поданого клопотання про накладення арешту, в ході огляду місця ДТП 17.04.2016 року було вилучено автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 ., який у подальшому поміщено на майданчик тимчасового утримання автомобілів ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області.

Як видно з оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя, погодившись з доводами слідчого та прокурора, мотивував своє рішення тим, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Водночас, слідчим суддею не було взято до уваги законність вилучення даного транспортного засобу та наявність підстав для накладення на нього арешту.

Відповідно до положень частин 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За вимогами ст. 98, ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто, є об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як видно з поданих матеріалів, даний транспортний засіб визнано речовим доказом постановою слідчого від 22 квітня 2016 року, тобто, з 17.04.2016 року по 22.04.2016 року автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 ., в розумінні ст. 168 КПК України, являвся тимчасово вилученим майном.

З наявних у суду матеріалів вбачається, що за час до звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказаний автомобіль органом досудового розслідування не було вчинено жодної процесуальної дії стосовно нього.

При цьому, слідчим та прокурором не було наведено та жодним чином не було обґрунтовано обставини, які давали б підстави вважати, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Водночас, враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, який до цього часу не було заявлено, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.

Крім того, слід враховувати, що на майно не може бути накладено арешт з метою його конфіскації, якщо злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа, не передбачає такого виду покарання. При цьому, в доповнення до вищенаведеного, цивільним відповідачем є юридична особа.

Оскільки санкція частини 1 статті 286 КК України, за якою проводиться досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано, клопотання слідчого не підлягало задоволенню і з цих підстав.

Відповідно до положень ч.5, 6 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При цьому необхідно враховувати, що за змістом положень статей 167, 170 КПК України, арешт може бути накладено на:

а) нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права;

б) майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

З огляду на викладене, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 ., повинно було бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно мало бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, не залежно від того, чи було воно пізніше визнано речовим доказом.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що застосування арешту до вказаного вище майна не обґрунтоване та не доведене, а органом досудового розслідування при вилученні зазначеного транспортного засобу були допущені порушення вимог чинного процесуального законодавства, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Явір-2005» задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 травня 2016 року за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження за № 0000412 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобіль марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Приватному підприємству «Явір-2005».

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 .