А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.07.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :

ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2, В.В.,ОСОБА_3

з участю прокурора Сирохман Л.І.

засудженого ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Виноградівського районного суду 26 липня 2012 року , яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, з освітою 9 класів, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 11.03.1999 року Іршавським районним судом за ст.ст.140 ч. 3, 81 ч. 3, 42, 46-1 КК України (у ред.1960 р.) до 3-х років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та сплатою штрафу в сумі 800 грн.. 29.10.2003 року за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки; 5.04.2006 року за СТ.СТ.185 ч. 3, 69, 71 КК України до 5 років позбавлення волі та штрафу 2000 грн. та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 24.11.2006 року за ст.ст.185 ч. 3, 304, 70, 71 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі та 2000 грн. штрафу, відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду від 27.02.2009 року невідбуте покарання замінено на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 10% заробітної плати в дохід держави,

засуджено за ст.15 ч. 3 - ст.185 ч.5 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Іршавського районного суду від 24.11.2006 року зміненого постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.02.2009 року у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначено 7 (сім) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано з моменту його затримання 16.03.2010 року .

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

За вироком суду ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що 28.09.2009 р., близько 22:00 год., за попередньою змовою із раніше засудженими за цей злочин ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також двома невстановленими досудовим слідством особами чоловічої статі на легковому автомобілі марки "ВАЗ 211440", д.р.н. АО80-06АР, під керуванням ОСОБА_7, з метою незаконного збагачення і заволодіння чужим майном, грошима в сумі 25000 Євро, приїхали в с.Велика Паладь, Виноградівського району до будинку ОСОБА_8, де ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6, ОСОБА_5 та невстановленою слідством особою по імені "Михайло", підійшли з тильного боку огорожі дворогосподарства будинку №29 по вул. Кошута с. Велика Паладь, Виноградівського району, Закарпатської області, що належить потерпілому ОСОБА_8, де діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись у відсутності сторонніх осіб , з метою безперешкодного проникнення на подвір'я та в подальшому до середини будинку, використав заздалегідь підготовлені м'ясні вироби, що були начинені сильнодіючою отруйною речовиною невідомого походження, якими отруїв двох собак породи "Стафоршидський тер'єр". Однак, закінчити свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8, шляхом проникнення у його житло, не змогли з причин, що не залежали від їх волі, у звязку з появою власника помешкання - потерпілого ОСОБА_9 та членів його сім'ї.

Засуджений ОСОБА_4 в апеляції вказує на незаконність та необґрунтованість вироку, однобічність досудового та судового слідства, порушення його прав та застосування щодо нього та свідків незаконних методів слідства. Стверджує, що він не знав про наміри інших осіб, які були на місці події, вчинити крадіжку не знав, його попросили тільки отруїти собак, що він і зробив. Стверджує, що докази в справі є неналежними, а свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили, що він мав лише отруїти собак, про гроші їм не було відомо і наміру здійснити їх крадіжку вони не мали . Просить скасувати вирок суду та перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 299 КК України.

Прокурор, який подав апеляцію, до початку розгляду справи відкликав її, а тому така не підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, який просив задовольнити вимоги його апеляції, прокурора, яка вважає вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши доводи сторін, заслухавши їх в судових дебатах та надавши підсудному останнє слово, апеляційний суд вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведеними у вироку.

Як видно із матеріалів кримінальної справи, зокрема, протоколу судового засідання , вироку суду при розгляді справи по суті ОСОБА_4 вину за ст.15 ч. 3 - ст.185 ч.5 КК України не визнав та заперечив свою вину в тому, що в нього була попередня змова на вчинення крадіжки грошей в сумі 25000 Євро з помешкання потерпілого ОСОБА_8, а в його діях немає ознак цього злочину. За його показаннями він вважає себе винний лише в отруєнні двох собак на території помешкання потерпілого ОСОБА_8.

Однак, такі показання підсудного ОСОБА_4, як вірно зазначено у вироку суду, спростовуються, а його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину стверджується як протоколом допиту ОСОБА_4 в якості обвинуваченого (т. 1 а.с. 171-175), так і протоколами допиту обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( т. 1 а.с. 106-107, 110-111), явкою з повинною ОСОБА_4

Так, ОСОБА_4 даючи неодноразово показання послідовно стверджував свою причетність до скоєного злочину, а саме, що він за попередньою змовою з вказаними вище особами, мав намір скоїти крадіжку майна , зокрема грошових коштів з будинку ОСОБА_8 В його обовязок входило отруєння собак та стеження за дворогосподарством ОСОБА_8. Свої функції по отруєнню собак він виконав.

Із матеріалів кримінальної справи видно,що судом першої інстанції дотримано передбачені процесуальним законом положення судового розгляду справи, досліджено усі наявні докази у справі, дано їм належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_4, як і його показання на досудовому слідстві та частково в судовому засіданні ( в частині отруєння собак, перебування на місці вчинення злочину) підтверджено наведеними у вироку показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12, ОСОБА_13, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні

Допитані свідки та потерпілий як на досудовому слідстві, так і в суді, давали послідовні та однозначні показання. Вина підсудного в сукупності з їх показами підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах справи: постановою про порушення кримінальної справи від 28.11.2009р. (а.с.1 т.1); рапортом старшого слідчого Вебера М.М. (а.с.7-8 т.1); протоколом усної заяви про злочин від 29.09.2009 року (а.с.10 т.1); протоколом огляду місця події від 29.09.2009 року з фототаблицями до нього (а.с.11- 15 т.1); протоколом добровільної видачі потерпілим ОСОБА_14 посвідчення водія на ОСОБА_15 (а.с.28-29 т.1); протоколом розтину трупа собаки від 30.09.2009 року, яка належала потерпілому ОСОБА_14, згідно якого тварину отруєно сильнодіючою отрутою (а.с.31 т.1); протоколом явки з повиною ОСОБА_6 (а.с.39 т.1);протоколом відтворення обстановки і обставин події із підозрюваним ОСОБА_5 від 16.10.2009 р., де останній показав як і яким чином вони намагалися вчинити злочин (а.с.48-55 т.1); протоколом обшуку в будинку, де проживає підсудний ОСОБА_4 (а.с.91, т.1); явкою з повинною підсудного ОСОБА_4 (а.с.152-154 т.1).

Суд критично оцінив покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_16, дані ними у судовому засіданні про те, що вони мали намір викрасти тільки мотоцикл, а наміру проникнути у будинок потерпілого ОСОБА_8 та викрасти 25 тис. євро не мали і про наявність у потерпілого великої суми грошей їм відомо не було, з підсудним ОСОБА_4 у змові щодо крадіжки не були і підставно визнав їх необґрунтованими , оскільки такі є суперечливими та непослідовними і не узгоджуються з іншими доказами, як і раніше даними ними показаннями на досудовому слідстві. Тому твердження ОСОБА_4 про те, що фактичні обставини по справі встановлені невірно не відповідають дійсності.

Згідно вироку Виноградівського районного суду від 10.03.2010 року, який вступив у законну силу, ОСОБА_6 та ОСОБА_16, повністю визнали вину у інкримінованому їм злочині, та засуджені за співучасть у вчиненні цього злочину за ч.3 ст.15, ч.5 ст.185 КК України. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.06.2010 року вирок суду залишено без зміни. Таким чином, суд вірно дійшов висновку, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_16, які змінені в частині співучасті ОСОБА_4 у вчинення цього ж злочину, не відповідають дослідженим доказам і є необґрунтованими.

У судовому засіданні не встановлено, а в апеляції ОСОБА_4 не навів даних, які б ставили під сумнів неправдивість показань свідків та потерпілого.

За окремим дорученням суду прокуратурою Закарпатської області проведено перевірку заяв засудженого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 про застосування до них незаконних методів слідства. За результатами перевірки, постановою слідчого прокуратури Виноградівського району від 13 травня 2013 року кримінальне провадження за їх заявами , що було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 24.04.2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито за відсутністю в діях працівників Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області складу злочину. Як видно, викладені у заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 факти про застосування до них незаконних методів слідства не знайшли свого підтвердження.

Спростувавши в судовому засіданні такі доводи підсудного та оцінивши докази у справі в їх сукупності на підставі повного та всебічного їх дослідження, суд вірно дійшов висновку, що у діях підсудного ОСОБА_4 міститься склад злочину, передбачений ст.15 ч. 3 , ст.185 ч.5 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло в особливо великих розмірах .

Тому твердження засудженого ОСОБА_4 , що судом невірно кваліфіковано його дії є безпідставними.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 275 КПК України, розгляд справи провадиться лише відносно підсудних і тільки в межах предявленого їм обвинувачення, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано вказав , що ОСОБА_4 вчинив злочин разом з ОСОБА_7, оскільки суд, мотивуючи свої висновки не може вживати формулювання, які б вказували на причетність осіб, які не є підсудними по справі й щодо яких рішення по суті предявленого обвинувачення не приймає. Тому таке посилання на вчинення ним цього злочину разом з ОСОБА_7 підлягає виключення із вироку.

Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання та даних про особу винного. Однак, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий корисливий злочин під час відбування покарання, за місцем проживання характеризується негативно, суд вірно прийшов до висновку, що виправлення його можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання з урахуванням положення п.6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Істотних порушень кримінально - процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок та тягнули б за собою його скасування не встановлено.

З врахуванням наведеного, апеляція засудженого ОСОБА_4. до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 р.), апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду від 26 липня 2012 року щодо нього без зміни.

В порядку ст.. 365 КПК України виключити із вироку посилання на вчинення ОСОБА_4 злочину разом із ОСОБА_7.

Судді: