Справа № 461/4520/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2016

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у м.Львові у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Мирне, Горохівського району, Львівської області, громадянки України, українки, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , пенсіонерки, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , в період 2014-2016 років, діючи умисно, шляхом зведення на земельній ділянці частини фундаменту та конструктивних елементів багатоповерхового будинку на самовільно захопленій земельній ділянці, площею 0,01627 га, без належного дозволу на проведення будівельних робіт та затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм та правил, діючи всупереч ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, що регламентує набуття і реалізацію права на землю, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, в порушення ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.3 п.2 «Порядку виконання будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466, із залученням робітників, здійснила самовільне будівництво багатоквартирного житлового будинку на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 0,01627 га, по АДРЕСА_2 .

Разом з обвинувальним актом, у розпорядження суду поступила угода про визнання винуватості від 30 червня 2016 р., укладена в приміщенні прокуратури Львівської області в м.Львові, по пр. Шевченка, 17/19 між молодшим радником юстиції ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000677 за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2016 р., з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та призначення їй покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та ствердила суду, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, те, що у випадку невиконання угоди будуть підстави для скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України. Просила затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор та захисник у підготовчому судовому засіданні, кожен окремо, підтримали вказану угоду про визнання винуватості та просили суд затвердити таку.

Заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 3 ст. 197-1 КК України, як самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Суд прийшов до переконання, що обвинувачена ОСОБА_4 реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, встановив, що укладення угоди є добровільним, визначений в угоді вид покарання передбачений санкцією статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, вчинене останньою. Обвинуваченій роз`яснено вимоги ч.2 ст. 473, ч. 4 ст. 474, 476 КПК України.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вказану угоду про визнання винуватості слід затвердити, оскільки така відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на обирався.

З ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення експертиз у розмірі 10592,00 грн.

Керуючись ст.ст. 472, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
затвердити угоду про визнання винуватості від 30 червня 2016 р. у кримінальному провадженні № 0000677 від 29.06.2016 року.

ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта для проведення експертиз під час досудового розслідування у розмірі 10592 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривні, 00 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1