Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1577/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинською ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бриків, Шумського району Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого: 12.04.2005 року Шумським районним судом Тернопільської області за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу 510 грн. 23.06.2009 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Засудженого: 24.02.2010 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ст. 121 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2009 року і остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 12.04.2005 року у виді штрафу 510 грн., яке виконується самостійно. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.02.2010 року строк попереднього ув`язнення з 23.10.2009 року по 12.03.2010 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Крім того засуджений ОСОБА_5 вказав, що рішення комісії Копичинської ВК 112 від 26.06.2015 року щодо його умовно-дострокове звільнення він не оскаржував. З 2010 року не працевлаштований на виробництві, оскільки постійно хворів. Чому дисциплінарне стягнення, яке відносно нього накладене не зняте та не погашене він не може пояснити.
Представник Копичинської ВК 112 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки він не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, оскільки має 1-не порушення установленого порядку відбування покарання, за яке було накладено дисциплінарне стягнення та яке не зняте і не погашене у встановленому законом порядку, негативно характеризується.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 24.02.2010 року був засуджений вироком Бучацького районного суду Тернопільської області за ст. 121 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі, якому на підставі ст.71 КПК України до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2009 року і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_5 приєднано невідбуте покарання за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2005 року у виді штрафу в розмірі 510 гривень, яке слід виконувати самостійно.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.02.2010 року, строк попереднього ув`язнення з 23.10.2009 року по 12.03.2010 року, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 23 жовтня 2009 року.
Кінець строку відбування покарання 06 грудня 2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 23 червня 2015 року.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, зокрема, з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 15.07.2016 року, засуджений під час утримання в слідчому ізоляторі м. Чортків характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
З 26.03.2010 року засуджений відбуває покарання у Копичинецькій виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112). Станом на 15.07.2016 року характеризується негативно, допустив 12 (дванадцять) порушень установленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення, з яких 1 (одне) достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Адміністрацією колонії заохочувався 2 (два) рази, останнє за хорошу поведінку та активну участь у роботі по благоустрою установи.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги дбайливому ставленню до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Виконує роботи із благоустрою установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. Соціально - корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування з особистих побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину в скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України до застосування Закону України за №838-VIII від 26.11.2015 року, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання - 23.08.2012 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України до застосування Закону України за №838-VIII від 26.11.2015 року, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 23.01.2014 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) засудженому відмовлено у застосуванні до нього ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, (протокол № 2 від 24.01.2014 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України до застосування Закону України за №838-УІІІ від 26.11.2015 року, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 23.06.2015 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільської області (№112), (протокол № 20 від 26.06.2015 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів своє виправлення.
Працював на господарській обслузі днювальним в січні та лютому місяцях 2014 року.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 12 порушень встановленого порядку відбування покарання за вчинення яких накладалися дисциплінарні стягнення, з яких три рази поміщався в дисциплінарний ізолятор. Одне із стягнень достроково не зняте та не погашене у встановленому законному порядку.
26 червня 2015 року рішенням постійно діючої комісії при Копичинецькій ВК №112 (протокол №20) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.81 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації Копичинської ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що протягом періоду з 26 червня 2015 року до 04.07.2016 року, тобто з моменту відмови комісії у застосуванні ст. 81 КК України до звернення засудженого ОСОБА_5 із клопотанням до суду, засуджений ОСОБА_5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не отримував, а ще 2 рази допустив 2 порушення установленого порядку відбування покарання, що свідчить про відсутність будь - яких змін у поведінці та ставленні засудженого до праці.
Два заохочення за період відбування покарання в Копичинській ВК №112 та факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Також дворазове заохочення не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання 11 дисциплінарних стягнень ОСОБА_5 були вже погашені, їх наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинською ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Посилання засудженого на те, що при вирішенні питання щодо його умовно-дострокового звільнення слід врахувати, що він не працював на виробництві колонії, оскільки хворіє з 2010 року, суд не приймає до уваги, оскільки воно спростовується матеріалами наданими Копичинською ВК - 112.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1