В И Р О К
Іменем України
23.09.2016 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ,
із участю сторін : прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000427 від 08.05.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною вищою освітою, не працюючого, розлученого, невійськовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_1 , раніше судимого: вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 11.06.1991 року за ч.2 ст.206, ст.25-1 КК України 1960 року на один рік шість місяців позбавлення волі умовно із обов`язковим залученням до праці; вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 24.11.1995 року за ч.1 ст.229-6 КК України 1960 року на один рік позбавлення волі; вироком Староміського районного суду м.Вінниці від 24.05.1996 року за ч.1 ст.140 КК України 1960 року на один рік шість місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 21.12.1999 року за ч.2 ст.229-6 КК України 1960 року на два роки позбавлення волі; вироком Жмеринського міського суду Вінницької області від 20.04.2000 року за ч.2 ст.229-6, ст.43 КК України 1960 року на два роки шість місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.04.2003 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2ст.317, ст.70 КК України на шість років позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.11.2011 року за ч.2 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі, звільненого з установи відбування покарання 09.02.2012 року постановою Староміського районного суду м.Вінниці від 21.02.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк п`ять місяців чотири дні, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.07.2016 року за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ :
Біля 04 годин 30 хвилин ранку 08.05.2016 року ОСОБА_4 , знаходячись на території гаражного кооперативу, який розташований по вул. Доватора в м.Жмеринка, переслідуючи мету на таємне заволодіння чужим майном, шляхом проламу даху гаража № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , проник всередину вказаного приміщення, звідки умисно, таємно викрав належні останньому зварювальний апарат кустарного виробництва, кутову шліфувальну машинку, що була у використанні, яка майже не працювала та була непридатною для використання, три спінінги з котушками речі, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють через зношений стан та давність придбання, а також ОСОБА_4 викрав надувний гумовий човен "BARK-В220", вартістю 1922,26 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.
Показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що в ніч на 08.05.2016 року у ранішній час, коли ще було надворі темно, він перебував на території гаражного кооперативу по АДРЕСА_2 , де вирішив викрасти майно. Для цього він заліз на дах одного з гаражів, руками зняв листок шиферу, а ногою відтиснув донизу кілька дошок, якими зсередини була підбита стеля. Спустившись через утворений отвір всередину гаража, де знайшов надувного гумового човна, саморобний зварювальний апарат, кутову шліфувальну машинку та три риболовні спінінги, обладнані котушками. Усі ці речі повитягав назовні через зроблений ним отвір у даху, після чого ще до світанку переніс їх до себе додому. Надалі вдома розібрав зварювальний апарат та повиймав з нього мідну обмотку, яку здав на пункт прийому металобрухту, отримані від чого гроші витратив на особисті потреби. В подальшому добровільно видав працівникам міліції викраденні гумовий човен, кутову шліфувальну машинку. Зазначив, що залишки розібраного зварювального апарату та один спінінг із котушкою він також повернув потерпілому та відшкодував йому грошима завдані цією крадіжкою решту збитків. Із найменуваннями за переліком викраденого майна та визначеною його вартістю погодився. У вчиненому щиро розкаявся та просив його не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що зранку 08.05.2016 року він прийшов до свого гаража у гаражному кооперативі по АДРЕСА_2 . Відкривши вхідну браму, побачив поверх автомобіля скинуті зі стелі дошки та наскрізний пролом у шиферному даху. Побачив, що у гаражі відсутній гумовий човен, якого він там зберігав, а тому викликав працівників поліції. По прибуттю оперативної групи під час проведення огляду виявив також зникнення саморобного зварювального апарату, кутової шліфувальної машинки та трьох спінінгів, які були обладнані котушками з лесою, що їх він зберігав у своєму гаражі. Підтвердив повернення йому у попередньому стані гумового човна, кутової шліфувальної машинки, найвартісного з викрадених спінінгу із котушкою, та складових частин зварювального апарату. Вказав, що йому обвинуваченим добровільно компенсовано решту завданих збитків та наразі ніяких претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_4 він не має. Вважає, що обвинувачений не потребує призначення йому суворого покарання.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений та потерпілий повідомили, що кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано заперечень проти вказаного обсягу та порядку дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є тяжким злочином, який не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад; якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у інше приміщення.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, наразі існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи, на обліку у лікарів психіатрів не перебував і не перебуває, знаходиться на обліку в наркологічному кабінеті Жмеринської центральної районної лікарні з 03.05.2011 року за ознаками наркоманії та синдрому залежності, за місцем проживання характеризується задовільно.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, а також добровільно усунув завдані збитки слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 з метою його виправлення та перевиховання передбаченого санкцією відповідної частини статті кримінального закону покарання у виді позбавлення волі у визначених положеннями ст.69-1 КК України межах та не вбачає в даному конкретному випадку можливості застосування до обвинуваченого вимог ст.69, 75 КК України. При цьому за неможливості складання за сукупністю вироків даного виду покарання із призначеним ОСОБА_4 покаранням у віді штрафу за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 20.07.2016 року, останній підлягає окремому виконанню.
За відсутності клопотань щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому та з огляду на недопущення ним до теперішнього часу порушень процесуальних обов`язків судом дане питання не вирішується.
Речові докази, які є предметом даного кримінального правопорушення та передані на зберігання за належністю потерпілому ОСОБА_5 , слід залишити у розпорядженні останнього (а.к.п.29).
Документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 550,25 грн (а.к.п.33) підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років десяти місяців позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання відраховувати ОСОБА_4 з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.
Речові докази: гумовий надувний човен "BARK-В220" та кутову шліфувальну машинку залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 550 гривень 25 копійок.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.07.2016 року відносно ОСОБА_4 виконувати окремо.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1