Справа № 360/774/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1021/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 22.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000047 за апеляційними скаргами обвинуваченого, захисника та потерпілої на вирок Бородянського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Клавдієве Бородянського району Київської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який проживає в АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки,

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 19 січня 2016 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Ковель» в напрямку міста Києва, поблизу села Микуличі Бородянського району Київської області, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не був уважним під час керування автомобілем, не стежив за дорожньою обстановкою та, порушуючи вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався в напрямку м. Ковеля, після чого допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN LT 46», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який також рухався в напрямку м. Ковеля.

В результаті зіткнення транспортних засобів пасажирці автомобіля «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма, крововилив у склеру правого ока, синці в лобній ділянці справа, на нижній повіці правого ока, множинні крапкові садна в правій лобній, скроневій, виличній ділянках, на верхній повіці правого ока, на крилі носу справа, в лівій щічній ділянці, численні поверхневі, дрібні рани на правій щоці з переходом на підщелепну ділянку на верхній і нижніх губах, крововилив у м`які тканини голови в правій лобній та лівій завушній ділянках, лінійний перелом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, ізольований лінійний перелом пірамідки правої скроневої кістки, перелом нижньої щелепи між 1-м і 2-м зубами зліва, крововиливи під м`яку мозкову оболонки в правій скронево-потиличній ділянці, лівій лобній та в проекції черв`яка мозочку, забій, набряк-набухання головного мозку, перелом правої ключиці в середній третині, рана правої бокової поверхні шиї, множинні синці та садна тулуба і кінцівок, внаслідок чого ОСОБА_12 померла від відкритої черепно-мозкової травми 20 січня 2016 року, о 13-й годині 25 хвилин.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

В апеляційних скаргах обвинувачений, захисник та потерпіла просять змінити вирок Бородянського районного суду від 03 червня 2016 року, обравши щодо ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги обґрунтовують тим, що призначене судом першої істанції основне покарання у виді 6 років позбавлення волі за своїм видом та розміром є занадто несправедливим через його суворість. Не оспорюючи висновків суду щодо обставин скоєного, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації діяння, а також призначеного додаткового покарання, апелянти вважають, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції не в повній мірі було враховано дані про його особу та інші обставини справи. Так, на думку апелянтів, судом першої інстанції не повно враховано стан здоров`я обвинуваченого, хоча у вироку було вказано, що він отримав внаслідок ДТП численні тяжкі тілесні ушкодження, а також те, що він в подальшому потребує тривалого лікування, в тому числі, проведення операцій, що неможливе в умовах відбування покарання в місцях позбавлення волі, і це може негативно сказатися на його здоров`ї та житті. Апелянти зазначають, що не повною мірою було враховано те, що ОСОБА_7 не тільки раніше не притягувався до кримінальної відповівдальності, але й взагалі не вчиняв будь-яких правопорушень. Також не було враховано думку потерпілої з приводу обрання покарання обвинуваченому, яка просила суд обрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 загинула його малолітня дочка, що є для нього покаранням, яке переслідуватиме його все подальше життя, і в подальшому він ніколи не буде порушувати закон. Апелянти вважають, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів немає необхідності ізолювати його від суспільства, для якого він не являє небезпеки.

Заслухавши доповідача, думку потерпілої, яка підтримала подані апеляційні скарги та просила їх задовольнити; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові також підтримав подані апеляційні скарги та просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі; прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг та просив залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим. Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 ніким не оспорюються, тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та заслухавши учасників процесу, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною частиною цієї статті Кримінального кодексу, але за своїм розміром, з урахуванням особи обвинуваченого та фактичних обставин провадження, є явно несправедливим внаслідок суворості.

Так, згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому та визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходив з класифікації злочинів, яка передбачена у статті 12 КК України, відповідно до якої, поставлене у провину обвинуваченому ОСОБА_7 діяння, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, дійсно віднесено до категорії тяжкого злочину.

Проте, суд недостатньо врахував наслідки вчинення правопорушення, а саме, що в результаті ДТП загинула його донька, той факт, що потерпіла не має до нього претензій, він отримав тяжкі тілесні ушкодження та потребує лікування, а також те, що він щиро розкаявся у вчиненому, має позитивні характеристики.

Крім того, колегія суддів також враховує молодий вік обвинуваченого, бездоганну поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем проживання, те, що на спеціальних обліках він не перебуває.

Отже, наведені пом`якшуючі покарання обставини, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та у сукупності з даними про особу ОСОБА_7 дають підстави для пом`якшення призначеного йому основного покарання.

При цьому колегія суддів враховує положення ст. 50 КК України, в якій зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів, та принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій.

Що стосується посилання в апеляційних скаргах на призначення ОСОБА_7 мінімального покарання та застосування до нього ст.75 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно ст.75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Однак, враховуючи обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого перебування під час вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та наслідки вчиненого злочину смерть дитини, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому в цій частині апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційні скарги обвинуваченого, потерпілої та захисника підлягають до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного обвинуваченому основного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого, захисника та потерпілої - задовольнити частково.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного основного покарання, пом`якшивши його до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 / чотири / роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

С У Д Д І :
____________________ ____________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4