Справа № 536/515/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не одруженого, працюючого зварювальником цеху №2 ПАТ «Укртатнафта», не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2016 року, приблизно о 17 годині, ОСОБА_5 зі своїм батьком ОСОБА_7 , знаходячись в селі Гориславці Кременчуцького району, на мопеді наздогнали маршрутний автобус №219 на зупинці громадського транспорту «Бам» в селі Миловидівка Кременчуцького району. Зайшовши в автобус, між ОСОБА_5 та водієм ОСОБА_4 виникла сварка з приводу того, що останній на вимогу ОСОБА_5 не зупинився раніше на зупинці громадського транспорту в селі Гориславці Кременчуцького району. На ґрунті цього, під час сварки у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень водію маршрутного автобуса. Усвідомлюючи наслідки своїх дій, ОСОБА_5 наніс декілька ударів правим кулаком по обличчю ОСОБА_4 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді: синця в лобній ділянці зліва, наскрізної рани верхньої губи (садна і крововиливу), які утворилися від дії тупих предметів, можливо і від ударів руками не менше двох сторонньої людини і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, про що свідчить їх характер.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 статті 125 КК України визнав повністю та щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив так, як викладено вище в мотивувальній частині вироку та доповнив, що перед цим він вжив один літр пива та перебував у стані алкогольного сп`яніння, в скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого.

Фактичні обставини справи як обвинуваченим, так ніким з інших учасників судового розгляду не оспорюються, а тому докази за згодою учасників судового розгляду не досліджувалися судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 статті 125 КК України, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за класифікацією відповідно до статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого ОСОБА_4 , який наполягав на більш суворому покаранні, а ніж те, що запропонував прокурор.

ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується за місцем проживання позитивно, працює, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у скоєному, попросив вибачення у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є повне визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 09 червня 2005 року), як і у справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі Ізмайлов проти Росії (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд зазначив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів у виді виправних робіт.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 статті 125 КК України, призначивши йому покарання у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців з відбуванням за місцем роботи засудженого з проведенням відрахування із суми заробітку засудженого в доход держави у розмірі десяти відсотків.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1