Справа № 381/4093/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/561/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
23 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_7 ,
перевіривши матеріали апеляційної скарги представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001924 за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Старший слідчий слідчого відділу Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на бобові культури - рослини сої, які знаходяться на земельній ділянці площею 40,4996 га у межах Веприцької сільської ради Фастівського району та на 3 700 кг зібраної бобової рослини сої, яка знаходиться на зберіганні на території господарчого двору фермерського господарства «Тризуб» по вул. Калініна, 12-б, с. Веприк Фастівського району Київської області.

05.10.2016 року слідчими СВ Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинений злочин, передбачений ст. 356 КК України за номером 0001924.

15.10.2016 року при виїзді на зазначену земельну ділянку, було встановлено незаконний збір врожаю бобової культури сої, та при проведенні огляду було вилучено 3 700 кг вже зібраної бобової рослини сої, яка знаходиться на зберіганні на території господарчого двору фермерського господарства «Тризуб» по вул. Калініна, 12-б, с. Веприк Фастівського району Київської області.

В обґрунтування доводів клопотання про накладення арешту, слідчий указав на те, що земельна ділянка загальною площею 36 га, яка відноситься до земель резервного фонду в адміністративних межах Веприцької сільської ради, самовільно, всупереч установленому законом порядку, зайнята головою фермерського господарства «Тризуб» ОСОБА_10 , на якій останній проводив збір врожаю бобової культури сої. Указав на обґрунтовані ризики того, що указані рослини сої можуть бути зібрані з метою їх приховування від органів досудового розслідування та у подальшому відчужені.

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року дане клопотання задоволено та накладено арешт на рослини сої, які знаходяться на земельній ділянці площею 40,4996 га у межах Веприцької сільської ради Фастівського району шляхом заборони відчуження бобової культури рослин сої та на 3 700 кг зібраної бобової рослини сої, яка знаходиться на зберіганні на території господарчого двору фермерського господарства «Тризуб» по вул. Калініна, 12-б, с. Веприк Фастівського району Київської області шляхом заборони відчуження вказаної бобової рослини - сої.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що незастосування заборони на дане майно може призвести до його зникнення, приховування, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також із урахуванням того, що дане майно визнано речовим доказом, прийшла до висновку про необхідність накладення арешту.

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року в задоволенні клопотання представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт захисника ОСОБА_7 про скасування накладеного арешту, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді про накладення арешту, представник третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну. В обґрунтування поданої скарги указала на те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відповідно до наданих документів про надання земельних ділянок у власність, 01.03.2016 року уклали договори про надання послуг з фізичною особою підприємцем ОСОБА_15 , відповідно до яких, остання зобов`язана була здійснити посів, обробіток та збір врожаю на відповідних земельних ділянках. Звернула увагу на те, що ні ОСОБА_15 , ні фермерське господарство «Тризуб», не є власниками арештованого майна. Окрім цього, звернула увагу на те, що слідчим, в порушення вимог ст.171 КПК України, в клопотанні про арешт майна не визначив його вартість та індивідуальні ознаки, що позбавляє можливості проведення конкретних дій, спрямованих на збереження цілісності і вартості даного майна, а також жодним чином не обґрунтував яким саме чином рослини сої можуть бути доказом у кримінальному провадженні. Указала на порушення процесуальних прав осіб, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт, оскільки розгляд клопотання слідчого, проводився без їх участі у судовому засіданні. Поряд із цим, указала на положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Представник третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, подала клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги. В обґрунтування його доводів послалась на те, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту, проводився без участі третіх осіб щодо майна яких вирішувалося питання про арешт, а про накладення арешту, власникам стало відомо 28.10.2016 року від ОСОБА_15 . Дану причину пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді вважала поважною і такою, яка є підставою для поновлення цього строку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення:

представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт - захисника ОСОБА_7 , яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи, просила її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважав її доводи необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни;

перевіривши матеріали клопотання, докладені до нього матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Наведені представником підстави для поновлення строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та стверджуються матеріалами клопотання, із яких вбачається, що ні треті особи щодо майна яких вирішувалося питання про арешт, ні їх представник, під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту, у суді першої інстанції присутні не були, а ухвалу слідчого судді від 21.10.2016 року, представник отримала 25.10.2016 року. Після цього, представник третіх осіб щодо майна яких вирішувалося питання про арешт захисник ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, у задоволенні якого, ухвалою слідчого судді від 02.11.2016 року, було відмовлено, а повний текст ухвали отримано у поштовому відділенні 07.11.2016 року. Дана обставина дає підстави для визнання причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги поважними, у зв`язку із чим вказаний строк підлягає поновленню.

Відповідно до змісту положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Підставою застосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном, є наявність обґрунтованих ризиків вважати що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При вирішенні питання про арешт майна, крім наявності ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання про накладення арешту дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме можливість його зникнення, приховування, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також із урахуванням того, що дане майно визнано речовим доказом, прийшов до вірного висновку про необхідність накладення арешту.
При цьому колегія суддів вважає такими, які не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_7 щодо порушення процесуальних прав осіб, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що питання належності майна на правах власності тій чи іншій особі, не має правового значення у даному випадку, оскільки арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є і доводи представника в частині порушення положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Так, відповідно до матеріалів клопотання, слідчим суддею накладено арешт на бобові культури шляхом заборони їх відчуження, що будь-яким чином не обмежує право мирно володіти своїм майном.

Колегія суддів, перевіривши матеріали судового провадження не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді винесеної відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим, залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 392, 422 КПК України, -

у х в а л и л а:
Представнику третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_7 поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001924 за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України залишити без змін.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4