Справа №585/664/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/781/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, засудженого вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року за ст.ст. 69, 93 п.п. а, г, і, 142 ч.3 КК України в редакції 1960 року, ст. 263 ч.1 КК України в редакції 2001 року, ст. 42 ч.1 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна,

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року про відмову у задоволенні його клопотання про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, який залишений без змін ухвалою Верховного Суду України від 26 серпня 2004 року, ОСОБА_7 засуджений за ст. 69, п.п. «а,г,і» ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України в редакції 1960 року, ч. 1 ст. 263 КК України в редакції 2001 року, ч. 1 ст. 42 КК України (1960 року) до визначеного за сукупністю злочинів покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

На даний час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Роменській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Сумській області ( №56).

29 січня 2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про зарахування судом на підставі ч.5 ст. 72 КК України строку його попереднього ув`язнення у строк призначеного йому покарання.

12 липня 2016 року за результатами судового розгляду Роменський міськрайонний суд Сумської області постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, а тому просить її скасувати та задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 .

За змістом доводів апеляційної скарги захисник вважає, що відмовляючи засудженому ОСОБА_7 у задоволенні клопотання, суд не в повній мірі з"ясував обставини провадження та не врахував вимог п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання" про те, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Апеляційним судом здійснено в порядку вимог ст. 336 КПК України дистанційне судове провадження на забезпечення участі засудженого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді даного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_6 і пояснення засудженого ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримують, думку прокурора ОСОБА_8 , який вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обгрунтованою, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла переконання, що подана захисником ОСОБА_6 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з мотивувальної частини ухвали суду, яку оскаржує захисник, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 з посиланням на те, що положення ч.5 ст. 72 КК України поширюються лише стосовно засуджених, яким призначено покарання строкового виду, до яких не відноситься покарання у виді довічного позбавлення волі, яке відповідно до ст. 51 КК України є окремим видом покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув"язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув"язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 51 КК України встановлено перелік покарань, з яких покарання у виді позбавлення волі на певний строк ( п.11 ч.1 ст. 51 КК України ) і довічне позбавлення волі , тобто безстрокове покарання ( п.12 ч.1 ст. 51 КК України ) є різними видами покарань.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 3 КК України, застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Тому, покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути аналогією покарання у виді позбавлення волі.

Також, відповідно до правових позицій Верховного Суду України ( справа № 5-16кс11 від 12 вересня 2011 року ), які є обов"язковими для всіх судів , убачається, що покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

Враховуючи вищевказане, правила ч.5 ст. 72 КК України поширюються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не взято до уваги вимоги п.2 ч.1 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 16 листопада 2015 року, яким частина п"ята статті 72 КК України викладена в новій редакції, є безпідставними, оскільки покарання у виді довічного позбавлення волі не має строкового виміру, а тому критерії визначення повноти його відбуття засудженим не поширюються на даний вид покарання.

Крім того, колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги захисника про неповноту з"ясування судом обставин провадження, оскільки такі доводи не підтверджені конкретним обгрунтуванням.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції у даному провадженні є законною та обгрунтованою і зміні чи скасуванню за поданою захисником ОСОБА_6 апеляційною скаргою не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ця ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4