Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

провадження №1-кп/279/66/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тростяниця Малинського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має малолітню дитину, з середньою освітою, працюючого, раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.286,ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 09.05.2015 року близько 20.00 год., керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з с.Старики Коростенського району в напрямку смт Іршанськ Володарсько-Волинського району Житомирської області, порушив пункти 1.5, 2.3.б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, створив небезпеку для себе та інших учасників руху, що призвело до наїзду на велосипедиста ОСОБА_4 , що рухалась попереду в попутному напрямку по правому краю проїзної частини, яка отримала тілесні ушкодження середнього тяжкості у виді уламкового перелому лівої малогомілкової кістки в верхній треті.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст.286,ч.1 КК України.
Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, судового експерта, висновками експертиз, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та показав, що їхав з с.Стариків. Рухався зі швидкістю не більше 60 км/год. в умовах нормальної видимості. Ширина проїзної частини на тій ділянці приблизно 5 м, він рухався посередині полоси, інших учасників дорожнього руху не було. В автомобілі знаходився свідок ОСОБА_8 . Приблизно за 100-150 метрів побачив жінку-велосипедиста, що рухалась за 1-1,5 м від правої обочини. Велосипедист перед мостом за 3,5-4 м до автомобілю взяла різко вліво і він зачепив її дзеркалом. Траєкторію руху до контакту не змінював. Це сталось за 15-20 метрів перед мостом. Він зупинився, разом з пасажиром підняли потерпілу, але свідок ОСОБА_9 забрав її в свій автомобіль та повіз у лікарню. Він поїхав за ними.
Потерпіла ОСОБА_4 показала, що 09.05.2015 року приблизно о 20-ій годині їхала велосипедом із с.Старики в Іршанськ. Була світла пора доби, ясна погода, рівна ділянка дороги. За 30 м до мосту почула шум автомобіля та з`їхала з асфальтованої дороги на ґрунтову, а за 20 м відчула удар, впала та втратила свідомість. Її доставили в лікарню. Обвинувачений їй допомогу не надавав, коли вона прийшла до свідомості, то біля неї знаходився свідок ОСОБА_9 , який довіз її до ОСОБА_10 . В результаті події отримала перелом ноги, пройшла тривалий курс лікування та реабілітації.
Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що разом з ОСОБА_12 їхав в смт.Іршанськ. Була денна пора доби, нормальна оглядовість, рівна ділянка дороги. Приблизно за 40 м попереду побачив велосипед. Автомобіль їхав по своїй полосі. Інтервал між автомобілем та велосипедом був приблизно 1,5 м.. Коли автомобіль порівнявся з велосипедом, то велосипед став міняти траєкторію руху і автомобіль дзеркалом заднього виду зачепив за руль. Вони їхали зі швидкістю 40-50 км/год. посередині дороги. Вони вийшли та хотіли допомогти, але якийсь чоловік забрав жінку в свій автомобіль та повіз, а вони поїхали слідом. До вказаних свідчень суд відноситься критично та враховує їх в сукупності з іншими доказами.
Свідок ОСОБА_13 показала, що йшла додому в напрямку смт Іршанськ. Повз неї проїхала потерпіла, а потім автомобіль, який на її очах збив потерпілу. Зіткнення відбулось за 50 м до неї. Автомобіль зупинився, вона також підійшла. Водій іншого автомобіля забрав потерпілу. Потерпіла їхала по краю дороги, перешкод на її шляху не було, їхала вона рівно. Автомобіль зачепив велосипед ззаду, потерпіла впала в кювет. До зіткнення велосипед та автомобіль їхали прямо.
Свідок ОСОБА_14 свідчив про те, що 09.05.2015 року близько 20.00 год. при під`їзді до мосту через р.Ірша побачив автомобіль, який стояв на в`їзді на міст. Якась жінка плакала та повідомила, що збили людину. Потерпіла була в кюветі, а обвинувачений і свідок намагались привести її до свідомості. Коли він повідомив, що викличе працівників ДАІ, то обвинувачений та його пасажир залишили місце події. Хлопці були в стані сильного алкогольного сп`яніння, він намагався їх наздогнати. Він завіз потерпілу в лікарню та зателефонував в міліцію. Коли потерпіла прийшла до свідомості, то повідомила, що її збили на узбіччі. В тому місці стан дороги задовільний, на проїзній частині та узбіччі в тому місці перешкод та вибоїн не було, тому не було необхідності маневрувати. Ділянка дороги пряма, гальмівного шляху не було.
Судовий експерт ОСОБА_15 підтвердив зроблені ним висновки та дав показання про те, що ним проводились експертизи технічного стану транспортного засобу, обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, трасологічна експертиза. Для проведення експертизи було достатньо вихідних даних, які були надані слідчим. Згідно наявних даних, видимість велосипедиста була необмеженою, перешкод не було, велосипедист також ніяких перешкод не створив. Під час трасологічної експертизи було з`ясовано, що під час контактування транспортних засобів кут між ними був відсутній, що свідчить про те, що вони були розташовані паралельно, напрямок руху не змінювався. ДТП сталась в світлу пору доби, велосипедист не створював небезпеки для руху водія, рухався попереду. Водій автомобіля мав дотримуватись безпечного інтервалу. В тих дорожніх умовах водій міг безпечно об`їхати велосипед.
Письмовими доказами вини обвинуваченого є протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.05.2015 року, в якому зафіксовано загальний вигляд місця, де відбулась подія; протокол огляду від 10.05.2015 року, в якому зафіксовано огляд транспортного засобу обвинуваченого та виявлені на ньому механічні пошкодження; протокол огляду транспортного засобу від 09.05.2015 року, в якому зафіксовано огляд велосипеда потерпілої та виявлені на ньому механічні пошкодження; протокол проведення слідчого експерименту з потерпілою від 09.06.2015 року, в якому зафіксовано відтворення потерпілою обставин події.
Висновок експерта№304 від 09.07.2015 року підтверджено, що потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Висновок експерта №3/383 від 14.08.2014 року підтверджує, що на момент ДТП транспортний засіб був у технічно справному стані.
Висновком експерта №3/384 від 17.08.2014 року встановлено, що в момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю автомобіля та велосипеда був рівним близько 00 при загальному русі транспортних засобів паралельними курсами в попутному напрямку.
Висновком експерта №3/391 від 25.08.2015 року доводиться, що обвинувачений мав діяти відповідно до вимог п.1.5, 2.3.б, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. Згідно вказаного висновку, питання про причинний зв`язок з виникненням ДТП може бути вирішено судом самостійно з урахуванням аналізу всіх зібраних матеріалів.
Аналіз експертних висновків дає змогу дійти висновку про те, що потерпіла отримала тілесне ушкодження з вини обвинуваченого, який, здійснюючи випередження потерпілої, яка рухалась на велосипеді в попутному з ним напрямку та не створювала йому перешкод, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до настання події.
Ті факти, що експертним висновком встановлено, що в момент настання ДТП транспортні засоби рухались паралельно, обвинувачений не застосовував гальмування, оскільки на місці події не було виявлено гальмівного шляху, спростовують показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 про те, що причиною ДТП стала зміна потерпілою траєкторії руху. Крім того, при дотриманні обвинуваченим безпечного інтервалу, зміна потерпілою траєкторії руху за умови паралельного руху транспортних засобів не могла призвести до настання ДТП.
Стороною захисту зроблено зауважень щодо допустимості таких доказів як показання свідка ОСОБА_13 , протокол слідчого експерименту з обвинуваченим, висновок експерта №3-301 від 23.08.2015 року (обвинуваченням не подавався) з тих підстав, що при їх зборі були порушені права обвинуваченого на захист.
Протокол проведення слідчого експерименту з обвинуваченим від 09.06.2015 року, в якому зафіксовано відтворення обставин події обвинуваченим в якості свідка, відповідно до положень ст.87,ч.2,п.4 КПК України судом визнається недопустимим доказом, що не тягне за собою недопустимість інших доказів, які отримані з врахуванням інформації, що міститься у вказаному доказі.
Інші зазначені стороною захисту обставини не є такими, що тягнуть за собою недопустимість доказів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено, зазначені в обвинувальному акті такі обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, свого підтвердження не знайшли.
Обставин, які обтяжують його покарання, не встановлено. Зазначена в обвинувальному акті як обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, представленими суду доказами не підтверджена, обвинувачення щодо перебування в стані сп`яніння ОСОБА_7 не пред`являлось.
Як особа ОСОБА_7 працездатного віку, працює водієм, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, має родину, виховує та утримує малолітню дитину, на спеціалізованих обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні допустимі, належні та достовірні докази, які в своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину (вчинено необережний злочин середньої тяжкості), обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства.
Тому, обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді обмеження волі, відповідно до ст.75 КК України звільняє від його відбування з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи, що обвинувачений працює водієм, така робота є засобом його існування та утримання родини, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не застосовується.
Вимоги про відшкодування моральної шкоди, враховуючи характер заподіяної шкоди, міру та ступінь понесених втрат та перенесених потерпілою страждань, виходячи з засад розумності та справедливості, підлягають частковому задоволенню. Понесені потерпілою судові витрати стягуються з обвинуваченого.
Речові докази суду не надавались, під час досудового розслідування повернуті власникам, тому відповідно до положень ст.100,ч.9 КПК України питання про їх долю судом не вирішується, судові витрати стягуються з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286,ч.1 КК України, і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в два роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки .
Зобов`язати ОСОБА_7 відповідно до ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Судові витрати за проведення експертиз в сумі 1718 (одна тисяча сімсот вісімнадцять) гривень 64 копійки стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя: підпис:
Копія згідно оригіналу: суддя: