Справа № 307/1394/15-к
Провадження №1-кп/307/298/16
23 червня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.3 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Тячівського районного суду з апеляційної інстанції надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.3 КК України після скасування вироку суду на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта, з долученими до нього документами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно до обвинувального акту досудовим слідством встановлено, що 9 березня 2015 року, біля 13 години 10 хвилин, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2110» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Головній в с. Вонігово Тячівського району в напрямку смт.Буштино, Тячівського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3 «а», 2.9 «б», 12.1, 12.4, 12.9 «б» та 14.6 «г» Правил дорожнього руху України, а також не врахував стан транспортного засобу, дорожню обстановку, та під час виконання маневру обгону автомобіля марки «Фольцваген Кадді», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , виїхав на зустрічну смугу руху, з якої з`їхав на ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які стояли на лівому узбіччі по ходу руху вказаного автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 34 від 06.04.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного та геморагічного шоку, що розвинувся на фоні множинних ушкоджень кісток скелету та внутрішніх органів, від яких помер на місці пригоди та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 35 від 6.04.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного та геморагічного шоку, що розвинувся на фоні множинних ушкоджень кісток скелету та внутрішніх органів, від яких теж помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Вказані тілесні ушкодження характерні для даної дорожньо-транспортної події, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 9.03.2015 року та знаходяться у причинному зв`язку з фактом даної ДТП.
Невиконання водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме смертю ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ..
Органом досудового слідства ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 286 ч.3 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
За змістом ч. 2 ст. 314 КПК України на стадії проведення підготовчого судового засідання суд повинен належно перевірити наявність і достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України. Також суд має врахувати, що у разі відсутності в обвинувальному акті відомостей, передбачених п. п. 1 9 ч. 2 ст. 291 КПК України учасники судового провадження позбавляються можливості реалізувати належний захист своїх законних прав та інтересів, для запобігання чому суд повинен перевіряти обвинувальний акт на предмет його відповідності вимогам ст. 291 КПК України і у разі виявлення невідповідності повернути прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
За змістом ст. 291 ч.1 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частину статті ) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
До обвинувального акту, згідно до ч. 4 п.1 цієї статті додається реєстр матеріалів досудового розслідування, якій відповідно до ч.2 ст.109 КПК України повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Органом досудового розслідування і прокурором в даному провадженні ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.
Зокрема, з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_4 вбачається, що обвинувальний акт відносно нього не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та міститься вказівка про те, що ОСОБА_11 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, однак даний акт не містить даних про висунення обвинувачення і його конкретизацію в частині допущених Правил дорожнього руху України.
В обвинувальному акті хоч і зазначено про грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.10., 2.3 «а», 2.9 «б», 12.1, 12.4, 12.9 «б» та 14.6 «г» Правил дорожнього руху України, однак зміст цих порушень в обвинувальному акті не розкрито.
Відповідно до ст. 337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Зі стадії підготовчого засідання, відповідно до вимог ст.. 314 КПК України, суд вправі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи вимоги ст.24 Конституції України, ст. ст. 8, 10, 21 КПК України щодо верховенства права, рівності учасників кримінального провадження перед законом і судом та доступу до правосуддя, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, складений з порушенням вимог, передбачених п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, а, отже, розгляд кримінального провадження в суді без належного формулювання обвинувачення є неможливим.
У рішенні від 09.10.2008 року , прийнятому Європейським судом з прав людини «Абрамян проти Росії» , зазначено: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.»а» п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної , детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору Закарпатської області для усунення вказаних недоліків.
Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу , суд вважає , що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики, які враховувалися при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу на даний час не відпали і продовжують існувати, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні. При цьому, в даному випадку, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 злочину, його поведінки під час вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не дасть змогу дослідити всі обставини кримінального правопорушення у встановлені законом строки , а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.
Керуючись ст.ст.314-316, 331, 369 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.3 КК України, повернути прокурору Закарпатської області для усунення вказаних недоліків.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 24 липня 2016 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на частковий домашній арешт чи особисте зобов`язання відмовити.
Ухвала в частині повернення обвинувального акта може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.
Головуючий: ОСОБА_1