справа № 462/1167/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, працюючого висотником-монтажником ТзОВ «Лінкквест», раніш не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 ,проживаючого в АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в порушення вимог ст.51 Конституціїї України, ст.180,181 Сімейного кодексу України, посягаючи на право дитини на повноцінне життя та всебічний розвиток, не реагуючи на законні попередження державного виконавця, умисно грубо порушив свої обов`язки щодо утримання дитини та її виховання, а саме злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19.04.2012 року, коштів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за період часу з 16.02.2012 року по 31.01.2016 року допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 23000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини скоєння ним злочину та пояснив, що він дійсно повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, однак знаходився у скрутному становищі у зв`язку з тим, що не був працевлаштований. На теперішній час він працевлаштувався, отримує 1250 грн. щомісячно, буде сплачувати кошти. У скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що обвинувачений кошти дитині не надає, мати обвинуваченого на день народження передавала кошти у розмірі 500грн. Просила покарати суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі та звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох ) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням на ОСОБА_4 відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1