Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/2630/15-к
№ провадження 1-кп/541/194/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000876 від 26 липня 2015 року) по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миргород, Полтавської області, студента ПТУ №44, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.1 , 185 ч. 2 КК України,
встановив:
10 липня 2015 року близько 12 години ОСОБА_5 разом з друзями відпочивав на пляжі «Поляково», що розташований в м. Миргороді по вул. Прирічній та помітивши, що відпочиваючі поряд громадяни залишили свої речі та пішли купатися, підійшов до даних речей і побачивши серед них мобільний телефон «Lenovo А369І», вартістю 403 грн. 66 коп., власником якого являлася ОСОБА_6 , вирішив ним заволодіти. Скориставшись ситуацією, що склалася, а саме відсутність поряд власника та сторонніх громадян, які б усвідомлювали протиправний характер його дій, ОСОБА_5 , діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрав вище зазначений телефон із аксесуарами, вимкнувши його та відкинувши у чагарник прибережної рослинності, щоб в подальшому, коли власник покине територію пляжу забрати телефон. Дочекавшись доки ОСОБА_7 залишила територію пляжу, та поряд з ним не було сторонніх осіб, ОСОБА_5 забрав мобільний телефон, витягнувши та викинувши з нього сім-картку та залишив з ним місце вчинення злочину, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 403 грн. 66 коп.

В подальшому, викраденим телефоном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Повторно, 25 липня 2015 року, близько 18 год., ОСОБА_5 знову відпочивав на пляжі «Поляково» в м. Миргороді по вул. Прирічній та помітив неподалік ОСОБА_8 , який разом з своїм товаришем також відпочивав на пляжі, а їхні речі лежали поряд. Серед речей ОСОБА_5 побачив мобільний телефон «Samsung», (смартфон), який ОСОБА_8 загорнув в футболку, поклавши поруч з собою. Маючи намір на таємне викрадення чужого майна, а саме телефону, ОСОБА_5 скориставшись тією обставиною, що потерпілий ОСОБА_8 відволікся, а інші особи не усвідомлювали протиправності його дій, підійшовши до речей потерпілого, де діючи з корисливих мотивів, викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung», вартістю 1540 грн. із аксесуарами, вимкнувши його та сховавши в чагарниках прибережної рослинності до моменту доки власник покине територію пляжу.

Дочекавшись доки ОСОБА_8 залишив пляж, ОСОБА_5 забрав вище згаданий мобільний телефон та переніс його за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де використовував за призначенням.

Свою винність в інкримінованих йому діяннях обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю. Пояснив, що на початку липня 2015 року він був на пляжі «Поляково» в м. Миргороді та помітив серед речей осіб, які відпочивали поряд мобільний телефон, яким вирішив заволодіти. Скориставшись ситуацією, коли власниця телефону була відсутня, він підійшов до її речей та забрав мобільний телефон, який спочатку викинув в чагарники, а потім, коли власниця телефону залишила пляж, забрав його і з допомогою свого товариша ОСОБА_10 здав телефон до ломбарду. Виручені кошти потратив на власні потреби. Повторно, в кінці липня 2015 року він знову відпочивав на тому ж пляжі та помітив хлопця, який належний йому мобільний телефон сховав в футболку. Скориставшись ситуацією, коли потерпілий відволікся, він викрав належний йому мобільний телефон, яким в подальшому користувався самостійно.

Винність ОСОБА_5 в інкримінованих йому діяннях підтверджується наступними доказами перевіреними в судовому засіданні.

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що на початку липня 2015 року він відпочивав разом з обвинуваченим на пляжі в м. Миргороді. Коли поверталися з пляжу додому, то обвинувачений показав йому телефон, пояснивши, що викрав його та попросив здати телефон в ломбард. Він виконав прохання ОСОБА_5 . В кінці липня 2015 року вони з ОСОБА_5 знову відпочивали на пляжі. Коли поверталися додому, то обвинувачений показав йому мобільний телефон, повідомивши, що викрав його;

- протоколом огляду договору 150-15017184 від 10.07.2015 року, який добровільно видав обвинувачений і з якого вбачається, що ОСОБА_10 цього числа було здано до ломбарду мобільний телефон «Lenovo А369І», та отримано за нього кошти в сумі 403 грн. 66 коп.;

- протоколом слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 в присутності понятих та захисника докладно розповів про обставини за яких він заволодів телефоном «Lenovo А369І» на пляжі «Поляково» в м. Миргороді та про обставини здачі телефону до ломбарду;

- заявою обвинуваченого ОСОБА_5 про добровільну видачу працівникам міліції викраденого ним телефону «Samsung», що був ним викрадений в кінці липня 2015 року на пляжі «Поляково» в м. Миргороді ;

- протоколом огляду мобільного телефону «Samsung», в якому дається докладний опис телефону;

- висновком товарознавчої експертизи в якому дається оціночна вартість з врахуванням проценту зносу викраденого у потерпілого ОСОБА_8 мобільного телефону «Samsung GT-I8552»;

- протоколом слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , з якого вбачається, що обвинувачений добровільно, в присутності понятих, та захисника розповів про обставини за яких він викрав мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_8 ;

- розпискою потерпілого ОСОБА_9 про отримання від працівників міліції викраденого у нього мобільного телефону;

- висновком судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_5 , з якої вбачається, що ОСОБА_5 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки і може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння яким-небудь хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством та іншим хворобливим станом психіки не страждав, міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності та іншим хворобливим станом психіки не страждає. Під дію ст.19 ч.2, ч.3 та ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

Таким чином, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 по заволодінню мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 , слід кваліфікувати по ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по заволодінню телефоном потерпілого ОСОБА_8 слід кваліфікувати по ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, в порядку ст. 66 КК України визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування заподіяного збитку, вчинення злочину неповнолітнім.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, кількість та вартість викраденого ним майна, те що шкода заподіяна одним із злочинів ним відшкодована, особу винного, який за місцем проживання характеризуються виключно позитивно, обставини, що пом`якшують його покарання, умови життя та виховання обвинуваченого, зокрема те, що він виріс в неповній сім`ї.

ОСОБА_5 є неповнолітнім, через що норми особливої частини Кримінального кодексу України застосовуються до нього з урахуванням особливостей визначених у главі ХV цього Кодексу.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування законодавства у справах про злочини неповнолітніх» позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені інші види покарань, повинен бути вмотивованим у вироку.

Санкції ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України передбачають серед іншого покарання у виді арешту.

При цьому, відповідно до ст. 98 КК України покарання у виді обмеження волі до неповнолітніх не застосовується.

Оскільки, самим діючим законодавством в цьому випадку встановлена альтернативна позбавленню волі на певний строк міра покарання у виді арешту, та вона повністю відповідає віку та особі неповнолітнього обвинуваченого, скоєним ним діянням, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у виді арешту.

При визначенні міри покарання у виді арешту, який слід застосувати до неповнолітнього обвинуваченого в зв`язку з вчиненням ним злочинів, що передбачені ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, суд виходитиме з вимог ст. 101 КК України, оскільки ця норма є спеціальною.

За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без реального відбуття ним покарання, та вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75, 104 КК України.

Речовим доказом по справі мобільним телефоном «Samsung GT-І8552», що перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , дозволити потерпілому користуватися на власний розсуд, як власністю.

Речовий доказ по справі - копію договору з ломбарду «Скарбниця», зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368; 370; 374; 376; 349 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_5 , визнати винним і призначити йому покарання:

- по ст. 185 ч.1 КК України з врахуванням вимог ст. 101 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) діб арешту;
- по ст. 185 ч. 2 КК України з врахуванням вимог ст. 101 КК України у виді 30 (тридцяти) діб арешту.
В порядку ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 30 діб арешту.

Згідно ст. 75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання призначеного судом з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.
Речовим доказом по справі мобільним телефоном «Samsung GT-І8552», що перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , дозволити потерпілому користуватися на власний розсуд, як власністю.

Речовий доказ по справі копію договору з ломбарду «Скарбниця», зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_11