АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2207/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 620/756/14-К
Категорія: ст.ст. 125 ч.1, 342 ч.2, 383 ч.1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000113 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 на вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року, ухваленого щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руновщина Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей - 2001 та 2009 років народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 510 гривень; за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки сел. Зачепилівка Харківської області, українки, громадянки України, з неповною вищою освітою, працює офіціанткою у в/ч, заміжньої, має на утриманні малолітню дитину 2010 року народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не має

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 та ч. 2 ст. 342 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 680 гривень; за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 гривень;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень;
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, 21 травня 2014 р. близько 19 год. 50 хв. на АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , під час сварки з ОСОБА_12 , яка виникла на ґрунті тривалий час існуючих між ними особистих неприязних стосунків, заподіяла останній тілесні ушкодження шляхом захватів своїмируками за волосся наголові ОСОБА_12 , завданням їй ударів руками в обличчя та розшкрябуванням нігтями пальців своїх рук шкіряних покривів на голові, обличчі та шиї потерпілої.
Згідно висновку судово-медичної експертизи Красноградського MB ХОБСМЕ №184-КР/14 від 23.05.2014 року ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливу багряно-фіолетового кольору розмірами 6х4 см. на поверхні згину на межі верхньої та середніх третин правого плеча, який міг утворитись від ударного впливу твердого тупого предмета, ділянки відсутності волосся на голові на лівій скроневій ділянці розмірами 1,5 см. в діаметрі з дрібно крапковими крововиливами, яка могла утворитись від насильницького виривання волосся, двох лінійних саден в проекції правого лобного бугра горизонтально розташованих, розмірами 2х0,2 см., та 1,5х0,2 см., аналогічного характеру саден, які розташовані у зовнішнього кута правого ока, розмірами 2,5х0,2 см., на правій бічній поверхні шиї в середній її третині, розмірами 2х0,3 см., які утворились за механізмом тертя - ковзання від дії тупо загострених предметів, якими могли бути нігті рук, і які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 21 травня 2014 року близько 20-00 години, знаходячись на АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_12 , після того, як на місце події на виклик ОСОБА_12 прибули працівники міліції Зачепилівського РВ ГУ МВС України в Харківській області, під час припинення працівниками міліції неправомірних дій її батька ОСОБА_13 , вчинила активну протидію - опір працівникам міліції під час виконання ними службових обовязків, що полягало у перешкоджанні законному застосуванню працівниками міліції заходів фізичного впливу та прийомів рукопашного бою відносно ОСОБА_12 , а саме: захоплюючи руками за формений одяг, ОСОБА_8 відтягувала дільничного інспектора міліції капітана ОСОБА_14 від її батька ОСОБА_13 , відносно якого працівник міліції застосовував заходи фізичного впливу, завдала один удар кулаком у спину дільничному інспектору міліції ОСОБА_14 .
Після того, як лейтенант міліції ОСОБА_15 та лейтенант міліції ОСОБА_16 почали припиняти розпочатий нею опір, вона продовжила чинити опір працівникам міліції, хапала їх за формений одяг. Внаслідок чого відносно неї працівниками міліції було правомірно застосовано заходи фізичного впливу та прийом рукопашного бою «загин руки за спину». Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що під час вчинення опору працівникам міліції вона намагалася протиправно заволодіти спеціальним засобом «кийок гумовий» шляхом його виривання з рук слідчого лейтенанта міліції ОСОБА_16 .
Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 22 травня 2014 року вона звернулась до Зачепилівського РВ ГУ МВС України в Харківській області із письмовою заявою про те, що 21.05.2014р. о 19-00 годині, по вулиці Котовського в сел. Зачепилівка Харківської області ОСОБА_17 заподіяв їй тілесні ушкодження. ОСОБА_8 під час приймання від неї письмової заяви працівниками міліції Зачепилівського РВ ГУМВС України в Харківській області була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, про що власноручно поставила свій підпис у бланку заяви. Відомості за заявою ОСОБА_8 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 23.05.2014 р. за попередньою кваліфікацією по ч.1 ст. 125 КК України. Але, в ході досудового розслідування було отримано достатні обєктивні дані, які повністю спростовують факт заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та на підставі яких встановлено, що ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження внаслідок правомірного захисту ОСОБА_12 від її протиправних дії та внаслідок припинення працівниками міліції Зачепилівського РВ ГУ МВС України її протиправних дій, що вказує на те, що заява ОСОБА_8 про вчинення відносно неї ОСОБА_17 кримінального правопорушення являється завідомо неправдивим повідомленням про вчинення злочину.

21 травня 2014 року близько 19-00 год. ОСОБА_9 , знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_12 , під час сварки з нею, яка виникла на ґрунті тривалий час існуючих між ними особистих неприязних стосунків, завдав один удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 .
Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , обхопивши один одного руками впали на землю, де під час боротьби ОСОБА_9 один раз вкусив ОСОБА_17 за правий бік тулубу. В результаті чого у ОСОБА_17 згідно висновку судово-медичної експертизи Красноградського МВ ХОБСМЕ №183-КР/14 від 23.05.14р. утворились тілесні ушкодження у вигляді травматичного видалення 1-го зуба на верхній щелепі з лівого боку, вертикально розташованої рани розмірами 1х0,3 см. слизової оболонки нижньої щелепи в ділянці 1-2-го зубів з лівого боку, які могли утворитись від ударного впливу твердого тупого предмета, двох поверхневих ран на правій частині тулубу в проекції 11-12 ребер по середній підпахвовійлінії, вертикально розташованих з відстанню між ними 1,5 см, які утворились від тупо загострених предметів, якими можуть бути зуби людини. Забійна рана слизової оболонки нижньої губи, поверхневі рани тулубу відносяться до легких тілесних ушкоджень, травматичне видалення 1-го зуба верхньої щелепи за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 21 травня 2014 року близько 19-00 год. по вулиці Котовського в сел. Зачепилівка Харківської області, ОСОБА_9 знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , під час сварки з ОСОБА_12 , яка виникла на ґрунті тривалий час існуючих між ними особистих неприязних стосунків, завдав один удар кулаком правої руки по голові ОСОБА_12 , в результаті чого у ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи Красноградського МВ ХОБСМЕ №184-КР/14 від 23.05.14р. утворились тілесні ушкодження у вигляді крововиливу багряно-фіолетового кольору розмірами 3,5х2,5 см на волосистій частині голови в лобно-скроневій ділянці з лівого боку, який міг утворитись від ударного впливу твердого тупого предмета, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області ОСОБА_11 просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про виправдання ОСОБА_8 за ч.1І ст. 383 КК України, а обґрунтування невинуватості останньої у скоєному кримінальному правопорушенні ґрунтується на суперечливих висновках суду. Крім того, прокурора зазначає про те, що суд при постановленні вироку в мотивувальній частині не зробив висновку щодо кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст. 370, 374 КПК України. Більш того, на думку апелянта, оскаржуване судове рішення є незаконним в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його змісту, тобто призначення покарання у виді штрафу обом обвинуваченим.
В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, а саме - м`якості та у зв`язку невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 383 КК України, ч.2 ст. 342 КК України, та призначити покарання ОСОБА_8 : за ч.1 ст. 125 КК України у виді 850 грн. штрафу, за ч. 1 ст. 383 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч.2 ст. 342 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік; з урахуванням норм ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та повного складання призначених покарань, призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 ч.1 п.4 КК України; визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. І ст. 125 та ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання: за ч. І ст. 125 КК України у виді громадських робіт терміном 200 годин, за ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; з урахуванням ст. 70 КК України, шляхом поглинення меш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 ч.1 п.4 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який повністю підтримав апеляційні вимоги заступника прокурора області та частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні в частині скасування вироку, а також доводи сторони захисту щодо законності та обґрунтованості судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 підлягає задоволенню в повному обсязі, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи прокурорів щодо наявності істотних порушень КПК України, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарань обвинуваченим, на думку колегії суддів, не позбавлені правових та фактичних підстав, оскільки це чітко вбачається зі змісту оскаржуваного вироку.

Відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені, з чітко зазначеними обставинами, за яких був вчинений злочин і відповідність його конкретному складу злочину.
Зміст мотивувальної частини вироку визначається предметом доказування у кримінальному провадженні, також складом злочину, що інкримінується обвинуваченому і який визнано судом доведеним.
Проте суд при постановленні вироку в мотивувальній частині не зробив висновку щодо кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст. 370, 374 КПК України.
Крім цього, Зачепилівський районний суд Харківської області своїм вироком виправдав ОСОБА_8 за ч.1 ст.383 КК України з підстав того, що судом не встановлено мотивів у ОСОБА_8 , аби звернутися до правоохоронного органу із завідомо неправдивою заявою про вчинення злочину саме громадянином ОСОБА_18 .
Проте суд не навів у вироку в частині виправдання ОСОБА_8 переконливих висновків, на основі достатніх та об`єктивно встановлених даних, щодо спростування версії органу досудового розслідування про те, що обвинувачена 22 травня 2014 року не зверталася до ОСОБА_19 . ГУ МВС України в Харківській області із письмовою заявою про те, що 21.05.2014 о 19:00, на вулиці Котовського в смт Зачепилівка Харківської області ОСОБА_17 заподіяв їй тілесні ушкодження та внаслідок чого була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України. При цьому належить врахувати те, що відомості за заявою ОСОБА_8 фактично були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 23.05.14 за ч.1 ст.125 КК України, та в ході досудового розслідування було отримано достатні і об`єктивні дані, які повністю спростовують факт заподіяння ОСОБА_17 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та на підставі яких встановлено, що ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження внаслідок правомірного захисту ОСОБА_12 від її протиправних дій та внаслідок припинення працівниками міліції Зачепилівського PB ГУ МВС протиправних дій ОСОБА_8 . Вказане кримінальне провадження 15.07.2015 було закрито постановою слідчого, а сама постанова з цих підстав про закриття кримінального провадження - не оскаржувалась у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд зобов`язаний призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК штраф встановлений у виді неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зокрема, санкцією частини 1 статті 125 КК України, за якою засуджено ОСОБА_9 і ОСОБА_8 передбачено штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст. 125 передбачено штраф від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, зач.2 ст. 342 КК України передбачено покарання від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Нормою Загальної частини КК України, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є стаття 53 КК України, згідно з якою, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК, з урахуванням положеньч.2 ст. 53 КК України. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення ч. 5 ст. 53 КК України, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, єдиним виміром розміру покарання у виді штрафу є неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленого законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.10.2015 (у провадженні № 5-154кс15), прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, через неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідність, у побідних правовідносинах, що зумовили ухвалення різних за змістом судових рішень.
У постанові від 01.10.2015 Верховним Судом України надано оцінку судовій практиці призначення покарання у виді штрафу у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян та у твердій грошовій сумі.
Згідно норм ст. 458 КПК України, висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладені у його постанові з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Зачепилівській районний суд Харківської області, постановляючи вирок стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , призначив засудженим покарання на підставіст.70 КК України ОСОБА_9 - у виді штрафу в твердій грошовій сумі - 850 грн., а ОСОБА_8 - у виді штрафу в твердій грошовій валюті 1700 грн. без визначення його розміру в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що суперечить вимогам ст. 53 КК України та висновкам постанови Верховного Суду України від 01.10.2015. (у провадженні № 5- 154кс15).
Таким чином, вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 05.10.2015 стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є незаконним в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме: у зв`язку з неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його змісту. .
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п.п.1 - 2 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10, 15 ч.1 ст.7 КПК України - законність, вмотивованість і обґрунтованість судового рішення, змагальність сторін, а також презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції.
Разом з цим, колегія суддів, досліджуючи апеляційні доводи прокурора, з урахуванням наведеного, дійшла висновку про часткове задоволення його апеляційних вимог, а саме в частині скасування оскаржуваного вироку, оскільки призначення нового судового розгляду процесуально унеможливлює ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку, тобто на підставі норм ч.1 ст.420 КПК України.

Решту апеляційних доводів сторін обвинувачення та захисту, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вирок скасовується лише внаслідок встановлення істотних процесуальних порушень, а згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; ст.409 п.п.1,2, ст. 412 ч. 1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_11 задоволити.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року, ухваленого щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_20 ОСОБА_4