Номер провадження: 11-сс/785/1692/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000490 від 03.08.2015 року, на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2015 року, якою продовжений строк тримання під вартою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2004 року народження та малолітнього сина 2012 року народження, працюючого оперуповноваженим СКР Ренійського РВ ГУМВС України в Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:
В ухвалі слідчого судді зазначено, що органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України, скоєних при наступних обставинах.

Так__________________________________________________________________

15.09.2015 року ОСОБА_10 був затриманий у порядку ст.ст. 208 КПК України.

16.09.2015 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

21.09.2015 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2015 року ОСОБА_10 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання, до 14.11.2015 року, з визначенням застави у розмірі 3000000 грн., яка не була внесена.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 12.11.2015 року задоволено клопотання слідчого ОВС другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про продовження тримання під вартою ОСОБА_10 до 10.01.2015 року, т.я. слідчий суддя дійшов до висновку про те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжких злочинів, застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу неможливо, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати досудовому розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме викриттю інших осіб, причетних до скоєння вказаних кримінальних правопорушень, вчините інше кримінальне правопорушення, з урахуванням його спеціальних знань, як працівника правоохоронних органів.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, а також вік та стан його здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та безпідставною.

Зокрема, в апеляційній скарзі захисник зазначив, що в клопотанні слідчий безпідставно зазначив інформацію про підозру ОСОБА_10 за ст.307ч.1 КК України, за відсутності постанови про підозру за ст.307ч.1 КК України.

Доводи сторони захисту при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу, а також надані суду документи щодо особи підозрюваного, в ухвалі слідчого судді не враховані, їм не надана оцінка.

Також, на думку захисника, слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки має постійне місце проживання, родину, двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, а також не врахував, його стан здоров`я, якому 23.09.2015 року було видалена селезінка та поставлений діагноз: забиття хребта, зламане 10-е ребро та правостороння відсутність слуху.

В даний час стан здоров`я ОСОБА_10 погіршився, в зв`язку з чим йому необхідно ретельне обстеження та професійне лікування хірурга, імунолога та невропатолога, однак надання належної медичної допомоги ОСОБА_10 є неможливим в умовах ОСІ, що підтверджується медичною документацією.

Також в апеляційній скарзі захисник зазначив, що в ухвалі належним чином не мотивовані висновки та не наведені достатні підстави, за яких можна вважати, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідача, захисника який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 197 ч. 3 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою слідчого судді строк тримання під вартою ОСОБА_10 продовжений без надання при судовому розгляді клопотання процесуального документа, яким продовжений строк досудового розслідування, знаходять підтвердження в матеріалах судового провадження, оскільки в наданій до клопотання постанові від 10.11.2015р. не зазначене рішення щодо продовження строку досудового розслідування, зокрема, невизначений конкретний строк, що прямо впливає на можливість продовження строку тримання підозрюваного під вартою слідчим суддею на конкретний строк (а.п.12-16).

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_10 від 09.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України.

Разом з тим, на підставі наданого до клопотання слідчого повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 21.09.2015 року, знаходять підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, в ході досудового розслідування повідомлений не був (а.п. 8-10).

Таким чином, слідчий суддя в ухвалі зазначив про те, що ОСОБА_10 підозрюється за ч. 1 ст. 307 КК України безпідставно, приймав рішення про продовження строку тримання під вартою з урахуванням необґрунтовано збільшеного об`єму підозри.

При розгляді апеляційної скарги прокурор та слідчий підтвердили, що тільки збираються повідомляти ОСОБА_10 про підозру за ч.1 ст. 307 КК України.

З клопотання слідчого вбачається, що в ньому, на вимогу ст. 184 ч. 1 п. 1 КПК України, викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_10 .

Однак, в порушення вимог ст. 184 ч. 1 п. 3 КПК України, в клопотанні не міститься викладення обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

На вимогу зазначеної норми закону в клопотанні слідчого є посилання на матеріали, які, на думку слідчого, підтверджують ці обставини, зокрема, зазначені: заява ОСОБА_12 від 15.09.2015 року про скоєння злочину, протокол огляду від 16.09.2015 року автомобіля ОСОБА_13 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, висновок експертизи наркотичних засобів, протоколи допиту потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , комплекс негласних слідчих дій, щодо триває процедура розтаємничення.

Однак, в клопотанні не зазначено які саме обставини підтверджують зазначені матеріали, з урахуванням складу кримінальних правопорушень, за якими повідомлено про підозру.

З матеріалів провадження вбачається, що копії зазначених матеріалів до клопотання не долучалися, предметом дослідження при судовому розгляді клопотання не були, однак, в ухвалі слідчого судді зроблений висновок про те, що, з врахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу неможливо.

При розгляді апеляційної скарги прокурор та слідчий пояснили, що до теперішнього часу в ЄРДР не внесені відомості щодо вчинення 15.09.2015р. кримінального правопорушення, за ознаками незаконного обігу наркотичних засобів, відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що прямо передбачено ст.214ч.1 КПК України, а також мало бути предметом дослідження в суді першої інстанції, згідно вимог ст.184ч.1п.3, 199ч.2 КПК України.

Крім того, в клопотанні не викладені обставини, які б свідчили про те, що ризики, встановлені в ухвалі слідчого судді від 17.09.2015 року при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_10 під вартою, не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, що прямо передбачено п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Однак, при відсутності зазначених обставин в клопотанні слідчого, при відсутності матеріалів, які б їх підтверджували або спростовували, без дослідження при судовому розгляді клопотання цих обставин, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що існують ризики того, що ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати досудовому розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а саме викриттю інших осіб, причетних до скоєння вказаних кримінальних правопорушень, вчините інше кримінальне правопорушення, з урахуванням його спеціальних знань, як працівника правоохоронних органів.

При цьому, в порушення вимог ст. 199 ч. 5 КПК України, яка передбачає, що прокурор, слідчий повинен довести зазначені обставини, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, в клопотанні слідчого не тільки не доведено, а взагалі конкретно не зазначено жодного свідка, на якого підозрюваний ОСОБА_10 міг би впливати, а також яким іншим чином він міг би перешкоджати досудовому розслідуванню.

Таким чином, в ухвалі слідчий суддя не дав оцінки тому, що ризики сховати речові докази, які вже долучені до матеріалів кримінального провадження, негативно вплинути на інших учасників, свідків та потерплих, показання яких зафіксовані в протоколах допиту, негативно вплинути на хід досудового розслідування, фактично зникли, з урахуванням фіксування доказів в відповідних процесуальних документах за час проведення досудового розслідування.

Однак, згідно ст. 8 ч. 2, ст. 9 ч. 5 КПК України, в даному випадку апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄС №7064/5 від 01.06.2006 року, яким встановлено, що на початкових стадіях розслідування ризик втручання підозрюваного у здійснення правосуддя міг виправдовувати його тримання під вартою, однак після того, як докази були зібрані, ця підстава своє значення втратила. Поведінка співобвинуваченого, зокрема зниклого співучасника, не може бути вирішальним фактором для оцінки ризику переховування від правосуддя підозрюваного, така оцінка має базуватись на особистих обставинах ув`язненої особи.

Апеляційний суд вважає неспроможним посилання в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_10 , який, за поясненнями прокурора при апеляційному розгляді, відсторонений від посади, іншого кримінального правопорушення, з урахуванням не тільки відсторонення підозрюваного від займаної посади, а також даних про його особу, відсутність попередніх судимостей.

Також відсутні посилання в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді на будь-які обставини або докази, які б підтверджували на продовження існування ризику того, що ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги вимоги ст. 8 ч. 2, ст. 9 ч. 5 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄС №7064/5 від 01.06.2006 року, №4378/02 від 10.03.2009 року та №41088/05 від 11.07.2006 року, згідно яких небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням доведених факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання особи під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не дослідив та не дав оцінки доводам сторони захисту про значне зменшення ризиків, відсутність перешкод для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням зібраних документів, що характеризують особу ОСОБА_10 , який має постійне місце проживання, родину, двох неповнолітніх дітей, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Зокрема, слідчий суддя не дав оцінки обставинам, які свідчать про важкий стан здоров`я ОСОБА_10 , якому, після отриманих тілесних ушкоджень, згідно довідки КУ «Міська клінічна лікарня №11» від 25.09.2015р. №01-86/1656, 23.09.2015р. була видалена селезінка та поставлений діагноз: тупа травма живота, розрив селезінки, внутрибрюшна кровотеча, перелом Х ребра зліва.

Згідно довідки ОСІ №21 від 20.10.2015р. №5/12-18944 ОСОБА_10 , виписаний після операції та курсу лікування в МКЛ №11 м. Одеси, на підставі клінічних проявів та лабораторних обстежень йому встановлений діагноз: спайкова хвороба післяопераційного періоду, враховуючи нестабільний стан здоров`я ОСОБА_10 , рекомендовано проведення інструментальних методів обстеження та призначення лікування в умовах лікувального закладу МОЗ.

забиття хребта, зламане 10-е ребро та правостороння відсутність слуху, в зв`язку з чим ОСОБА_10 необхідно ретельне обстеження та професійне лікування хірурга, імунолога та невропатолога, що неможливо в межах ОСІ.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі слідчого судді не надано оцінки зменшенню та зникненню частини ризиків, встановлених в ухвалі слідчого судді від 17.09.2015 року того, зокрема, зменшенню ризиків того, що перебуваючи на волі підозрюваний може впливати на свідків, іншим чином він міг би перешкоджати досудовому розслідуванню, переховуватися від органів досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також не врахував стан здоров`я ОСОБА_10 , знайшли підтвердження.
При розгляді апеляційної скарги прокурор та слідчий підтвердили, що в ЄРДР внесені відомості за ознаками ст.365 КК України щодо отримання підозрюваним ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, призначена відповідна медична експертиза.
При цьому, апеляційний суд вважає, що не можуть бути прийняті до уваги посилання прокурора на те, що ОСОБА_10 буде повідомлено про підозру у вчиненні інших злочинів, так як жодних процесуальних документів суду надано не було.
В ухвалі слідчого судді не надано жодної оцінки та не зроблено висновків про наявність або відсутність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, викладених в клопотанні слідчого, що є обов`язковим, відповідно до вимог ст.199 ч.3 п.2 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що зазначенні в клопотанні слідчого слідчі (розшукові) дії, які необхідно вчинити та які перешкоджають завершенню досудового розслідування, не пов`язанні з триманням підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, в клопотанні не зазначено яким чином ОСОБА_10 може перешкоджати їх завершенню (а.п.3).
При таких обставинах, відповідно до вимог ст.ст. 409 ч. 1 п. 2, 199 ч. 5 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, не відповідають фактичним обставинам провадження, так як під час апеляційного розгляду встановлено, що частина ризиків, встановлених в ухвалі слідчого судді від 17.09.2015 року при застосуванні тримання під вартою, зникла, частина - значно зменшилася, нові ризики не з`явилися, слідчий та прокурор не довели, що існують обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. З матеріалів провадження не вбачається обставин в обгрунтовання неможливості запобігти ризикам, які значно зменшились, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, на якому наполягала сторона захисту.
Відповідно до вимог ст.ст. 407, 409 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу захисника задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді про продовження тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою, та постановити нову ухвалу, якою, з урахуванням наведених обставин, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, та, враховуючи стан здоров`я ОСОБА_10 , необхідність ретельного обстеження та лікування, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_10 , міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , з 20.00 до 08.00 год.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_10 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2015 року, якою задоволено клопотання слідчого ОВС другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про продовження тримання під вартою ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ОВС другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_11 про продовження тримання під вартою ОСОБА_10 , підозрюваного в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , з 20.00 до 08.00год.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 його обов`язок щодо заборони щодо заборони залишати вказане житло з 20.00 до 08.00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ст.194 ч.5 КПК України:

1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з 20.00 год. до 08.00 год., із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває ( АДРЕСА_2 ,), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали апеляційного суду Одеської області про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 на домашній арешт та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Приморського ВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту становить 60 днів та обчислюється з моменту оголошення ухвали 26.11.2015 року до 24.01.2015 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 27.11.2015 року о 10:00 год. в залі судового засідання апеляційного суду Одеської області.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 Слободяник
(підпис) (підпис) (підпис)