УХВАЛА
19 березня 2014 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000044 про обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.209, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.317 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.309, ч.3 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в :
До Комсомольського районного суду м.Херсона з Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000044 за обвинуваченням ОСОБА_13 за ч.1 ст.209, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.317 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_18 за ч.2 ст.309, ч.3 ст.307 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну обраного по відношенню до ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, обґрунтовуючи його тим, що його підзахисна має хронічні захворювання та потребує особливого лікування, яке не може бути їй надано в умовах тримання під вартою, має позитивні характеристики за місцем проживання та місцем роботи, має на утриманні сина, який страждає на хронічні захворювання та є людиною з обмеженими здібностями, догляд за яким окрім ОСОБА_18 здійснювати нікому. Також, обґрунтовуючи заявлене клопотання, захисник ОСОБА_11 посилався на відсутність на сьогоднішній день визначених ст.177 КПК України ризиків.

Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримала заявлене адвокатом ОСОБА_11 клопотання, просила його задовольнити та відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_18 під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_18 в судовому засіданні підтримала заявлене її адвокатом клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжний захід з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання».

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжний захід з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання».

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжний захід з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання», мотивуючи тим, що прокурором не зазначено ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_17 , мотивуючи тим, що прокурором на виконання вимог ст.199 КПК України не доведено обставини, які свідчили б про те, що заявлені ним раніше ризики не зменшились.

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжний захід з «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання».

Зазначені захисники не заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 .

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та в судовому засіданні підтримали думку своїх захисників та не заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 .

Прокурор в судовому засіданні вважала за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою, оскільки така міра запобіжного заходу вже неодноразово продовжувалась, а тому, як зазначає прокурор, є законною.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, строк тримання обвинувачених під вартою неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання доцільності тримання обвинувачених під вартою, суд виходить з наступного.

За змістом ч.3 ст.199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.

Стаття 177 КПК України регламентує - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.178 КПК України - При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, з матеріалів, наданих захисником ОСОБА_19 в обґрунтування заявленого ним клопотання, вбачається, що ОСОБА_18 , маючи вік 51 рік, хворіє на хронічні захворювання, як-то: варикоз, хронічний аутоімунний тиреоїдит, остеохондроз шийного відділу хребта. На ряду із зазначеними має низку інших не хронічних захворювань, в тому числі, вікових. Такі дані випливають з медичної картки ОСОБА_18 та з листа Херсонського СІЗО УДПСУ в Херсонській області від 14.03.2014р. стосовно стану здоров`я ув`язненої. Наявні у неї захворювання свідчать про потребу ОСОБА_18 у лікуванні, яке не може бути забезпечене їй в умовах перебування у СІЗО.

Досліджуючи міцність соціальних зв`язків ОСОБА_18 в місці її постійного проживання, судом встановлено, що остання з 2008 року зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом із цивільним чоловіком та сином, 1992р.н. Земельна ділянка за вказаною адресою належить їй на праві приватної власності, про що свідчить договір купівлі-продажу від 12.06.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_20 за р. № 3677. Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 1286 від 25.10.2007р. ОСОБА_18 погоджено будівництво індивідувального житлового будинку, господарчих будівель і споруд на присадибній ділянці за зазначеною вище адресою. З огляду на медичні документи сина обвинуваченої ОСОБА_21 , 1992р.н., який проживає разом із матір`ю, останній від народження страждає на хронічні захворювання, в тому числі пов`язані із захворюваннями центральної нервової системи, у зв`язку з чим він мав спеціальний режим навчання та постійно лікувався. Цивільний чоловік обвинуваченої ОСОБА_22 видає книжки власного авторства, а 10.01.2001р. разом із ОСОБА_18 , в м.Москва, Російським агентством з патентів та товарних знаків одержав патент на винахід «Нагрівач дизельного палива».

Вивчаючи питання наявності у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання, судом встановлено, що ОСОБА_18 в 1984р. з відзнакою закінчила вищий навчальний заклад, 21.04.1989р. з відзнакою підвищила свою кваліфікацію, 29.01.1992р. здобула ступінь кандидата технічних наук. Має великий трудовий стаж, за час якого у 1985р. їй було присвоєно звання «Краща за професією». Зазначене, а також позитивні характеристики з її місця проживання, як на неї, так і на членів її сім`ї свідчить про бездоганну репутацію ОСОБА_18 .

Раніше ОСОБА_18 до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимостей не має, майнова шкода за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого вона обвинувачується, відсутня.

За умовами ч.1 ст.183 КПК України - Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З урахуванням вище наведеного та об`єму обвинувачення, оцінюючи в сукупності всі обставини на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, суд вважає заявлене захисником ОСОБА_11 клопотання про зміну ОСОБА_18 запобіжного заходу на особисте зобов`язання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню із покладенням на ОСОБА_18 обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України строком на два місяці.

Також слід зазначити, що прокурором не зазначено та не доведено обставини щодо недостатності застосування такого запобіжного заходу як «особисте зобов`язання» для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні про продовження строків тримання обвинуваченої під вартою.

Щодо обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно них запобіжних заходів у виді тримання під вартою на даний час не зменшилась. Зокрема, останні обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі. Достатніх даних на підтвердження неможливості утримання обвинувачених під вартою до суду не надійшло. Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Враховуючи вищенаведене, суд оцінює у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, оскільки на даний час свідки обвинувачення ще не допитані, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, а також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їм інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченими протиправної поведінки у подальшому. Таким чином, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в межах строку, визначеного законом по 18 травня 2014 року включно.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 131, 176-179, 183, 194, 197, 199, 202, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну обраного по відношенню до ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання - задовольнити.

Змінити ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» на «особисте зобов`язання», негайно звільнивши ОСОБА_18 з-під варти.

У відповідності до п.п.1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України зобов`язати ОСОБА_18 строком на два місяці:

- прибувати до суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити ОСОБА_18 , що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_13 відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_15 відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_14 відмовити.

Строк тримання ОСОБА_13 під вартою продовжити по 18 травня 2014 року включно.

Строк тримання ОСОБА_14 під вартою продовжити по 18 травня 2014 року включно.

Строк тримання ОСОБА_15 під вартою продовжити по 18 травня 2014 року включно.

Строк тримання ОСОБА_16 під вартою продовжити по 18 травня 2014 року включно.

Строк тримання ОСОБА_17 під вартою продовжити по 18 травня 2014 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3