АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/351/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя та здоров`я особи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/351/16 за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004202 за підозрою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, в силу ст. 89 КК України не маючої судимості, -

повернено прокурору.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 04 вересня 2015 року приблизно о 15.00 годині, знаходячись у приміщенні, що будується, яке розташоване напроти будинку № 30 по вул. Кричевського в м. Харкові, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, в ході конфлікту із ОСОБА_9 , з яким остання спільно розпивала спиртні напої, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у формі спричинення тяжких тілесних ушкоджень, бажаючи цього, завдала останньому один удар кухонним ножем в область грудної клітини справа, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 846-А/15 від 30.09.2015 колото-різане поранення грудної клітки справа, проникаюче в плевральну порожнину, що ускладнилося розвитком правостороннього гемопневмоторакса (скопиченя крові і повітря в плевральній порожнині), що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, тобто заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що з наданих суду матеріалів вбачається, що в порушення ч.9 ст. 290 КПК України потерпілому ОСОБА_9 не відкриті матеріали досудового розслідування, письмового підтвердження вказаних обставин кримінальне провадження не містить. Відсутність письмових доказів відкриття прокурором потерпілому матеріалів досудового розслідування із зазначенням переліку документів з якими він ознайомився впливає на допустимість доказів, що передбачено ч. 12 ст. 290 КПК України, що перешкоджає проведенню судового розгляду. Наявність в матеріалах справи листа прокурора директору КП "Жилкомсервіс" про направлення повідомлення потерпілому про відкриття матеріалів кримінального провадження, не є письмовим підтвердженням факту надання потерпілому доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Тобто, обвинувальний акт складений та затверджений, в порушення процедури передбаченої ст.ст. 290, 291 КПК України, а обвинувальний акт та додані до нього матеріалами, не відповідають вимогам, встановленим нормами КПК України, а тому у відповідності до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України підлягають поверненню прокурору.

В апеляції прокурор порушив питання про скасування ухвали у зв`язку з порушенням кримінального процесуального закону, та просить повернути обвинувальний акт на новий судовий розгляд в той же суд. В обґрунтування доводів посилається на те, що відповідно до п.11 ч.1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, а не обов`язок, знайомитись з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку передбаченому КПК України, у тому числі після відкриття матеріалів згідно із ст. 290 КПК України. Відповідно до ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією за допомогою якої прокурор повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи проведену процесуальну дію. Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їх вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем роботи. Також зазначає, що в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що потерпілим є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець АР Крим Ленінського p-ну, с. Бєлінське, громадянин України, який є особою без постійного місця проживання. За наслідком проведених слідчих (розшукових) дій та процесуальних дій встановлено, що останнім відомим місцем проживання потерпілого є АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом допиту сусіда, відомостями, зазначеними у попередньому вироку суду, яким ОСОБА_9 було засудження за вчинення корисних злочинів, відомостями з місць відбування покарання у вигляді позбавлення волі (довідкою про звільнення, згідно з якої адреса до якої вирушає ОСОБА_9 є АДРЕСА_1 ), а також відомостями, повідомленими самим потерпілим щодо відсутності постійного місця проживання (протокол допиту), що також підтверджується відсутністю відомостей в адресно-довідковому бюро. Під час трьох місячного строку проведення досудового розслідування потерпілий до слідчого, прокурора не звертався, заяви, клопотання не подавав, цивільний позов не надав, про місце проживання не повідомляв, після закінчення лікування отриманої травми з лікарні зник. Проведеним комплексом слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 встановити останнього не виявилось можливим, через бродяжницький спосіб життя, відсутність постійного місця проживання, роботи, родичів, з якими б останній підтримував зв`язок, друзів та документів у останнього. Натомість в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для підтвердження вини обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та на теперішній час перебуває під вартою. Таким чином, прокурором, як процесуальним керівником на виконання вимог ч.7 ст. 290 КПК України направлено повідомлення в порядку ст.ст. 111, 135 КПК України за місцем останнього відомого місця проживання потерпілого з метою забезпечення реалізації його права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування про що в матеріалах справи є відмітка житлово-експлуатаційної організації щодо отримання такого повідомлення, що свідчить про виконання вимог ст. 290 КПК України. Разом з тим, слід зазначити, що аналізом змісту статті 290 КПК України слід дійти висновку, що безпосереднє надання доступу до матеріалів досудового розслідування є наступною процесуальною дією, якій кореспондує волевиявлення потерпілого на ознайомлення з такими матеріалами, про можливість чого потерпілий дізнається внаслідок направлення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, що і було зроблено процесуальним керівником і якою (процесуальним правом) не скористався потерпілий, будучи належним чином повідомленим в порядку ст. 135 КПК України. Також прокурор зазначає, що КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, однак в оскаржуваній ухвалі суд посилається на підстави, які не передбачені КПК України, на підставі яких суд дійшов таких висновків.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши обвинувачену про скасування судового рішення та про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні на судовий розгляд, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п. п. 1-9 цієї частини вказаної статті, в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто, виходячи з вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, положенням ст. 291 КПК України.

Як вбачається з змісту ухвали, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. ст. 290, 291 КПК України, при цьому у судовому рішенні не встановив, та, як слідство цього, не зазначив, які саме передбачені п. п. 1-9 ст. 291 КПК України відомості не містяться в обвинувальному акті.

Отже, у судовому рішенні не вказані передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для його ухвалення.

З огляду на наведене є непереконливими, із зазначених у ухвалі підстав, висновки суду про повернення обвинувального акта.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що прокурором, як процесуальним керівником у встановленому законом порядку на виконання вимог ч.7 ст. 290 КПК України було направлено повідомлення в порядку ст.ст. 111, 135 КПК України за місцем останнього відомого місця проживання потерпілого з метою забезпечення реалізації його права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування про що в матеріалах справи є відмітка житлово-експлуатаційної організації щодо отримання такого повідомлення, що свідчить про виконання вимог ст. 290 КПК України. За таких даних, колегія суддів також не вважає, що наведені в ухвалі обставини впливають на допустимість доказів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 415, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді