Справа № 169/10/16-к
Провадження № 1-кп/169/10/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мінськ Республіки Білорусь, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм Відкритого акціонерного товариства «Белсотра», з професійно-технічною освітою, одруженого, громадянина Республіки Білорусь, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 19 грудня 2015 року близько 22 години керуючи вантажним автомобілем марки «MAN», реєстраційний номерний знак Республіки Білорусь НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «KRONE», реєстраційний номерний знак Республіки Білорусь НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю близько 80 км/год по автодорозі Р-19 сполученням Ковель-Володимир-Волинський-Жовква на 27 км між селами Соловичі та Мокрець Турійського району Волинської області в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку та не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, внаслідок чого виїхав на слизьку ділянку дороги та втратив контроль над транспортним засобом, який змістився на зустрічну смугу руху і зіткнувся з легковим автомобілем марки «MAZDA-6», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху.

У результаті зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «MAZDA-6» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого вивиху правого стегна, закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забійно-рваної рани носа, різаної рани правої вушної раковини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лоба, щоки, шиї, забійно-різаної рани правої вушної раковини, контузії, субконюктивного крововиливу правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки знаходяться в прямому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину визнав повністю. Суду показав, що 19 грудня 2015 року близько 22 години керував вантажним автомобілем марки «MAN» з напівпричепом та рухався з м. Львів в напрямку м. Ковель зі швидкістю близько 80 км/год. Між селами Соловичі та Мокрець Турійського району не врахував слизьке покриття дороги та не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не справився з керуванням і виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з легковим автомобілем марки «MAZDA-6». Уникнути зіткнення не зміг, оскільки втратив контроль над автомобілем. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що ввечері 19 грудня 2015 року він разом із потерпілим ОСОБА_8 автомобілем марки «MAZDA-6» їхав по справах з міста Ковель в с. Угринів Львівської області. За кермом автомобіля був ОСОБА_8 . Поблизу с. Соловичі Турійського району їм на зустріч виїхав вантажний автомобіль, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, обставини якої добре не пам`ятає, оскільки все відбулося раптово і швидко. Вказував, що жодних претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має оскільки з цього приводу у них є певні домовленості, зокрема, й гарантійні зобов`язання роботодавця обвинуваченого. Просив призначити обвинуваченому мінімальну міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання не з`явився у зв`язку з перебуванням на лікуванні. З урахуванням думки учасників судового провадження та того, що права потерпілого ОСОБА_8 в даному провадженні представляє його представник ОСОБА_5 , який присутній у засіданні, судом відповідно до положень ст. 325 КПК України визнано за можливе проведення судового розгляду без потерпілого.

Представник потерпілих ОСОБА_5 у судовому засіданні вказував, що обоє потерпілих претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого на даний час не мають. Просив не призначати обвинуваченому суворе покарання.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, та показаннями потерпілого.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасниками судового провадження не заявлялося.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного (п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який є здоровою працездатною особою молодого віку, громадянином іноземної держави, одружений і має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та роботи, за яким характеризується виключно позитивно, як дисциплінований та чесний працівник, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілого та представника потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Крім того, суд враховує також характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, які він повністю визнав, те, що тяжких наслідків в результаті порушення обвинуваченим правил дорожнього руху не настало, що інкримінований йому злочин вчинений з необережності, а також, що як на стадії досудового розслідування, так і судового розгляду він свою винуватість визнавав повністю.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є альтернативним, суд не призначає, оскільки керування транспортними засобами є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, який є професійним водієм п`ятого розряду та має тривалий водійський стаж (понад 11 років), і позбавлення цього права поставить його та сім`ю у скрутне матеріальне становище та позбавить засобів для існування.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання судом також враховано думку потерпілого, представника потерпілих та прокурора, які не наполягали на позбавленні обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази:

легковий автомобіль марки «MAZDA-6», реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на майданчику для зберігання транспортних засобів Турійського відділення поліції Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області, повернути власнику (законному володільцю);

вантажний автомобіль марки «MAN», реєстраційний номерний знак Республіки Білорусь НОМЕР_1 , та напівпричіп марки «KRONE», реєстраційний номерний знак Республіки Білорусь НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на майданчику для зберігання транспортних засобів Турійського відділення поліції Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області, повернути власнику (законному володільцю);

паперовий диск тахографа залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 982 (дев`ятсот вісімдесят дві) гривні 08 (вісім) копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий