Провадження № 1-кп/638/259/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000895 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Селище, Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

За ст. 263 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 у квітні - травні 2014 року за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_6 та іншими особами скоїв тяжкий злочин на території України за наступних обставин.

Так, у квітні 2014 року, точна дата не встановлена в ході досудового розслідування, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та інші особи, одна з яких вподальшому добровільно відмовилася від скоєння кримінального правопорушення, вступили в злочинну змову, спрямовану на придбання, зберігання та перевезення певної кількості вибухових речовин або пристроїв до м.Києва.

Після цього ними був розроблений план, відповідно до якого кожен з них повинен виконувати певні функції:

- ОСОБА_6 зберігати придбану ними вибухову речовину і у вказаний ними час передати її уповноваженій на то особі,

-Інша особа забезпечити перевезення вибухової речовини із м.Харкова до м.Києва. При цьому перевезення вибухової речовини він може здійснити особисто. або через іншу особу,

- ОСОБА_4 та інша особа у м.Києві отримати вибухову речовину, забезпечити її зберігання на території міста. Крім того вони повинні підібрати місце для можливого використання вибухового пристрою, виготовленого із неї, під час скоєння злочину.

Реалізуючи злочинний умисел групи і діючи суворо з відведеною йому роллю, узгоджено із співучасниками, в період з 26 квітня по 02 травня 2014 року за невстановлених слідством обставин ОСОБА_6 , незаконно, не маючи на те передбаченого законом дозволу, придбав 8 конструктивно оформлених зарядів бризантної вибухової речовини «шашка-детонатор Т400-Г» та 10 електродетонаторів ЕД-8, які переніс та зберігав за місцем своєї роботи в підсобному приміщенні супермаркету «Оплот», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 167/1.

02.05.2014 під час телефонних розмов інші особи прийняли рішення, що для реалізації їх злочинного умислу, вибухову речовину до м.Києва необхідно перевезти наступного дня. При цьому інша особа повинна знайти особу, яка безпосередньо перевезе вибухову речовину із м.Харкова до м.Києва, а ще іншій особі було поставлено в обов`язок зустріти кур`єра, отримати вибухову речовину та забезпечити її зберігання в потаємному місці.

Реалізуючи злочинний умисел групи, інша особа подзвонив своїй знайомій ОСОБА_7 та запропонувала їй за грошову винагороду перевезти із м.Харкова до м.Києва певну валізу, не ставлячи їй до відома, що у валізі буде знаходитись вибухова речовина. Отримавши від останньої згоду, інша особа, діючи відповідно до відведеної йому ролі, узгоджено із співучасниками, 03.05.2014 в 12.30 подзвонила ОСОБА_6 на мобільний телефон і запропонувала передати йому зазначені вибухові речовини, на що останній погодився.

Того ж дня, близько 18.30 інша особа прийшла в обговорене з ОСОБА_6 місце - у двір супермаркету «Оплот», розташованого за адресою: м.Харків, пр.Гагаріна, 167/1, де став чекати на ОСОБА_6 . Останній з метою конспирації подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_8 , який працює у вказаному супермаркеті «Оплот», та попросив останнього взяти в підсобному приміщенні пакет і передати його іншій особі на вулиці біля супермаркету. При цьому ОСОБА_9 не розповідав іншій особі що у пакеті, який слід передати іншій особі, знаходяться вибухові речовини. ОСОБА_8 , не будучи обізнаним про дійсний намір ОСОБА_6 , взяв вказаний тим пакет та виніс його на вулицю до входу у супермаркет «Оплот», де передав його іншій особі, який таким чином незаконно придбала вибухові речовини, яки в ньому знаходились.

Реалізуючи злочинні дії групи, інша особа в той же день, близько 19.00 незаконно, не маючи на то передбаченого законом дозволу, перевезла вказану вибухову речовину на зупинку громадського транспорту «Депо № 2» по пр. Героїв Сталінграду в м. Харкові, де передав, тобто збув, ОСОБА_7 пакет з вибухівкою та гроші на проїзд до м. Києва.

Того ж вечора ОСОБА_7 , не будучи обізнаною у вмісті отриманого від цієї особи пакету, на громадському транспорті перевезла його до м. Києва, про що повідомила останнього. У зв`язку з тим, що інша особа, в чий обов`язок відповідно до розподілу ролей входило отримання вибухової речовини, не прибув на зустріч, добровільно відмовившись тим самим від доведення до кінця злочинного умислу групи, ОСОБА_7 подзвонила іншому члену групи і повідомила про це. Останній, у свою чергу, повідомив по неявку других осіб, який, забезпечуючи реалізацію злочинного умислу групи, передзвонив ОСОБА_4 і поклав на нього обов`язок отримати та сховати вибухову речовину.

04.05.2014 біля 07.44 ОСОБА_7 біля б.6/10 по вул. Грінченка м.Київ зустрілась з ОСОБА_4 , який незаконно, не маючи на то передбаченого законом дозволу, отримав, тобто придбав, від неї пакет з вибуховою речовиною, яку заховав та зберігав у потаємному місці, розташованому поблизу.

В цей же день під час огляду ділянки місцевості біля будинку 6/10 по вул. Грінченка в м. Києві працівниками міліції було виявлено та вилучено:

-8 конструктивно оформлених зарядів бризантної вибухової речовини «шашка-детонатор Т400-Г» загальною масою 3185 г, які, згідно з висновком судової вибухо-технічної експертизи № 200 від 30.05.2014, є вибуховою речовиною,

-8 штатних засобів ініціювання - електродетонаторів ЕД-8, які, відповідно до висновку судової вибухо-технічної експертизи № 200 від 30.05.2014, містять комбінований заряд вибухової речовини: ініціююча вибухова речовина - гримуча ртуть, масою від 0,25 г до 0,35 г; заряд бризантної вибухової речовини гексоген, масою від 0,9 г до 1,1 г та бризантна вибухова речовина ТЕН, масою від 0,9 г до 1,1 г, кожний.

Вказані вибухову речовину і штатні засоби ініціювання - електродетонатори ЕД-8 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та інші особи за попередньою змовою та в групі між собою незаконно, не маючи на то передбаченого законом дозволу, придбали, перевезли та зберігали.

Під час досудового розслідування між прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 09 лютого 2016 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст. 263 ч. 1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до вимог ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним віднесений до середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджуєтся на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

ухвалив:
Угоду від 09 лютого 2016 року по кримінальному провадженню №0000895 про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним за ст. 263 ч. 1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до вимог ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через районний суд у 30-денний термін з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя