Справа № 367/7250/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1373/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 25.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ІВЦ № 132 ОСОБА_9 і голови спостережної комісії при виконкомі Ірпінської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_8 фактично не відбув ? частин строку пом`якшеного покарання, а тому він не може бути умовно достроково звільнений від відбування покарання.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до ОСОБА_8 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_8 став на шлях виправлення та фактично відбув ? строку призначеного судом покарання, а суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення. Захисник вказує, що до ОСОБА_8 не застосовувалась ані амністія, ані помилування, а застосовувалась лише заміна покарання більш м`яким, в зв`язку з чим, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, слід керуватися не п. 11, а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким». Суд при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання невірно трактував призначення покарання та заміну покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 засуджений вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2009 року за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на 3 (три) роки, з конфіскацією майна.

Початок відбуття покарання - 30.07.2008.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.04.2015р., ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання БВК 119 та спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації засудженому ОСОБА_8 про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасовано та постановлено нову ухвалу, якою замінено ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі терміном 2 роки 11 місяців 24 дні.

Відповідно до ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися, виходячи з покарання, встановленого рішенням суду.

Отже, вирішуючи питання про можливість застосування до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд має виходити не із загального строку покарання, призначеного йому вироком Києво Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2009 року, а зі строку покарання у виді обмеження волі, встановленого ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.04.2015 року.

В зв`язку з чим, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 фактично не відбув ? частину строку пом`якшеного покарання, а тому він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28.10.2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника ІВЦ № 132 ОСОБА_9 і голови спостережної комісії при виконкомі Ірпінської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Головуючий:

Судді :