АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1641/15 Справа № 187/460/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
Встановила:
В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку суду через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що він не скоював вказаного у вироку кримінального правопорушення, а лише захищався від особи, який визнаний у кримінальному провадженні потерпілим. Посилається на те, що суд не допитав головного свідка ОСОБА_10 , показання якого можуть суттєво змінити обставини справи, та на істотні порушення, які допустили органи досудового розслідування при проведенні слідчих дій.
Прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, в апеляційній скарзі, погоджуючись із висновками суду щодо фактичних обставин та призначеного покарання, просить змінити вирок суду в частині оцінки обставин, що обтяжують покарання, а саме: визнати обставиною, що обтяжує покарання, тяжкі наслідки, завдані злочином.
У поданих на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 запереченнях потерпіла ОСОБА_9 наводить аргументи щодо неспроможності доводів обвинуваченого ОСОБА_6 та просить відмовити в задоволенні зазначеної апеляційної скарги.
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року і ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Як установив місцевий суд, 22 січня 2015 року приблизно о 05.00 год. в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , в ході виниклого конфлікту, маючи раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, відчинивши пасажирські дверцята автомобіля марки «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 , безпідставно витягнувши із салону автомобіля потерпілого ОСОБА_9 та поваливши його на землю, умисно наніс ОСОБА_9 множинні удари руками та ногами в область тулуба та ніг, після чого, продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_6 , взявши до рук поліно, яке знаходилось поряд із потерпілим ОСОБА_9 , піднімаючи його на висоту власного зросту, не менше трьох раз силоміць кинув його в ділянку голови ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 08.30 год. потерпілий ОСОБА_9 , перебуваючи на лікуванні в КЗ «Обласна лікарня ім. І.І. Мечнікова», помер.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого та доповнень до неї, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями до неї, пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала прийняті у провадженні судові рішення законними і обгрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Посилання в доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що судовий розгляд за провадженням проведено неповно та необ`єктивно, а висновки суду не підтверджені зібраними у справі доказами є необгрунтованими.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у кримінально-караному діянні зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував, що наніс близько п`яти ударів кулаком по тілу потерпілого ОСОБА_9 та два удара поліном по голові, кинувши поліно на потилицю лежачого вниз обличчям потерпілого з висоти власного росту, але стверджував, що оборонявся від протиправних дій потерпілого, при цьому потерпілий ОСОБА_9 першим наніс йому удар ззаду, а він почав оборонятись, і між ним, потерпілим, ОСОБА_11 та невідомим йому чоловіком почалась бійка.

Із показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вбачається, що саме обвинувачений наносив удари дерев`яним поліном по голові ОСОБА_9 , який лежав на землі, інших осіб, крім ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в автомобілі не було.

Показання зазначених свідків підтверджуються фактичними даними, що містяться у протоколах огляду місця події з описом плям крові на землі, на дерев`яному поліні, на автомобілі, в салоні автомобіля; слідчих експериментів, в тому числі за участю ОСОБА_6 , який в присутності захисника пояснював, що він кілька разів з висоти власного росту кинув поліно на потилицю лежачого вниз обличчям потерпілого; у висновках судово-медичних експертиз про механізм та локалізацію тілесних ушкоджень; а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

За висновком судово-медичної експертизи смерть потерпілого ОСОБА_9 наступила від відкритої черепно-мозкової травми, яка в своєму перебігу протікала з крововиливом під твердою мозковою оболонкою та крововиливами під м`які мозкові оболонки, яка ускладнилася набряком головного мозку та знаходиться в причинному зв`язку із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Твердження обвинуваченого та його захисника про спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 в стані необхідної оборони не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Як визначено ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про те, що обстановка, яка виникла між обвинуваченим, потерпілим та свідком ОСОБА_11 становила загрозу життю й здоров`ю ОСОБА_6 .

За висновком судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не виявлено, чим також спростовуються доводи обвинуваченого, викладені ним про наявність у нього тілесних ушкоджень під час затримання.

Дослідивши наведені у вироку докази, суд дав їм належну оцінку і дійшов правильного висновку про те, що з боку потерпілого не було суспільно небезпечного посягання на життя, здоров`я обвинуваченого, тобто ОСОБА_6 не перебував у стані необхідної оборони, а спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що він сам не заперечував, і коли автомобіль марки "Хюндай" під керуванням ОСОБА_11 обігнав його, зі слів обвинуваченого машина його оббризкала водою із калюжі, що викликало у нього раптову злість.

Суд першої інстанції ретельно перевіряв доводи, висунуті обвинуваченим ОСОБА_6 на свій захист. Викладений у вироку мотив визнання цих доводів безпідставними і такими, що не відповідають матеріалам провадження, колегія суддів знаходить обгрунтованими і погоджується з ними.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником в апеляційній скарзі з доповненням до неї, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи в скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

Доводи ж обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що деякі обставини провадження всебічно не досліджені: зокрема, на його думку, суд повинен був допитати ОСОБА_14 , то вони так само є безпідставними, оскільки в поясненнях під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 повідомив, що зазначена ним особа не була очевидцем побиття потерпілого і про його допит під час розгляду в суді першої інстанції учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений та його захисник, клопотання не заявляли. Крім того, на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення.

З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його вини у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

За таких обставин з урахуванням установлених судом сукупності фактів, що належать до предмета доказування у провадженні, винні дії ОСОБА_6 обгрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 2 ст. 121 КК України.

Що стосується доводів прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, про необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, то вони також є безпідставними і апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання, як таку, що його обтяжує.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним діяння та відомостям про його особу і згідно зі ст. 65 КК є правильним, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуюче наведене, підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4