АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0002965 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миргород, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, а кримінальне провадження закрито.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що суд неправильно застосував кримінальний закон, а саме положення ч. 4 ст. 309 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за частиною першої цієї статті, оскільки не з`ясував, чи перебуває обвинувачений у наркотичній залежності, питання стосовно добровільності проходження ним лікування від такої залежності, а в матеріалах провадження відсутні дані на підтвердження таких обставин. Прокурор вважає, що саме по собі звернення обвинуваченого за реабілітаційною допомогою до ГО «Наркологічна асоціація «Ренесанс», за відсутності даних про його лікування від наркоманії, не може бути підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України. До того ж, суд не з`ясував наявності у цього об`єднання ліцензії на провадження відповідної діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0002965 та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_6 5 травня 2015 року, приблизно о 19 годині, знаходячись по АДРЕСА_2 , у невстановленої органом досудового розслідування особи безоплатно незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною масою 48, 08 г., що підтверджується висновком експерта № 1516х від 19 травня 2015 року, який почав незаконно зберігати при собі без мети збуту, після чого незаконно перевіз на Контрактову площу в місті Києві, де у нього цього ж дня, приблизно о 20 годині, указаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено працівниками міліції.

Таким чином, за викладених обставин судом фактично встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення указаного кримінального правопорушення на підставі частини четвертої цієї статті та про закриття кримінального провадження, суд прийняв до уваги те, що обвинувачений добровільно звернувся до ГО «Наркологічна асоціація «Ренесанс» за реабілітаційною допомогою з питання наркотичної залежності.

Між тим, з таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вважає його безпідставним.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом цієї норми закону, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суду слід з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, у зв`язку з викриттям її участі у цьому злочині, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності. Особа визнається такою, що розпочала лікування від наркоманії, якщо вона почала виконувати призначення лікаря чи амбулаторне лікування.

Таким чином, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обов`язкове з`ясування судом обставин, які стосуються добровільності звернення цієї особи до лікувального закладу і початку її лікування від наркоманії.

Всупереч наведеному, суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, таких обставин не з`ясував взагалі, а лише формально посилався на довідку за вих. № 52 від 10 липня 2015 року ГО «Наркологічна асоціація «Ренесанс», згідно з якою обвинувачений за власним бажанням звернувся за реабілітаційною допомогою з питання наркологічної залежності.

За відсутності в матеріалах кримінального провадження будь-яких даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 страждає на наркоманію, а відтак потребує відповідного лікування, та відомостей саме про початок лікування, то указана довідка, яка підтверджує лише його звернення за реабілітаційною допомогою, не є достатньою підставою для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України та звільнення його у зв`язку із цим від кримінальної відповідальності.

До того ж, суд не з`ясував питання добровільності звернення обвинуваченого за реабілітаційною допомогою та дійсності його намірів лікування, при тому, що довідка громадської організації датована 10 липня 2015 року, тобто отримана після призначення судового розгляду за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , і в ній не зазначено періоду, коли обвинувачений звернувся за допомогою.

За таких підстав, колегія суддів вважає рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі частини четвертої цієї статті, у зв`язку із тим, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу і розпочав лікування, необґрунтованим і таким, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Будь-яких документів, які б давали колегії суддів можливість застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, стороною захисту під час апеляційного розгляду надано не було також.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон, що є безумовною підставою для скасування ухвали та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку із цим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі частини четвертої цієї статті та закрито кримінальне провадження, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002965 щодо ОСОБА_6 зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа: № 11-кп/796/1506/2015

Категорія КК України: ч. 1 ст. 309
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Суддя - доповідач: ОСОБА_1