Справа № 314/1484/13-к
Провадження № 1-о/314/1/2014
Повний текст ухвали, складений 24 березня 2014 року
У Х В А Л А

м.Вільнянськ 19 березня 2014 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

представники заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про перегляд постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2012 року про звільнення від покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року до Вільнянського районного суду Запорізької області було внесено подання Вільнянської виправної колонії (№ 20) УДДУ ПВП в Запорізькій області про звільнення від покарання внаслідок тяжкої хвороби, згідно положень ст.84 КК України, ОСОБА_8 , який був засуджений вироком Апеляційного суду м.Києва від 05.05.2008 року за ч.3 ст.161, п.12 ч.2 ст.115 КК України до 13-ти років позбавлення волі.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2012 року ОСОБА_8 звільнений від покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного згідно вироку Апеляційного суду м.Києва від 05.05.2008 року, у зв`язку із хворобою, та до нього застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Підставою для винесення постанови став висновок спеціальної медичної комісії від 08.12.2011 року, згідно якої ОСОБА_8 страждає на деменцію змішаного генезу, з середньою частотою поліморфними пароксизмами, з тенденцією до негативної динаміки і почастішання, схильністю до дисфоричних реакцій.

У листопаді 2012 року представник Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в якій ОСОБА_8 проходить лікування, звернувся до суду із заявою про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами. Як зазначив у відповідній заяві представник лікарні, ОСОБА_8 перебуває у лікарні з 28.02.2012 року, проте даними обстеження хворого, у нього немає психічних розладів, які формують синдром деменції, а отже, діагноз, який був встановлений 08.12.2011 року спеціальною лікарською комісією управління ДПтСУ у Запорізькій області, і який став підставою для звільнення від відбуття покарання, є таким, що викликає сумніви. У зв`язку з цим представник лікарні просить переглянути за нововиявленими обставинами постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2012 року.

Суд, заслухавши пояснення представників заявника, прокурора, який підтримав заяву про перегляд, та захисника засудженого, який заперечував проти її задоволення, вважає, що підстав для перегляду постанови немає.

Так, зі змісту постанови суду від 13.02.2012 року вбачається, що ОСОБА_8 був звільнений від покарання в порядку ст.408 КПК України в ред.1961 року за хворобою, у зв`язку із встановленням у нього спеціальною медичною комісією діагнозу: деменція (органічне слабоумство) змішаного ґенезу, з середньою частотою поліморфними пароксизмами з тенденцією до негативної динаміки і почастішанню, схильністю до дисфоричних реакцій. При цьому суд прийняв до уваги відповідний висновок № 1/11 від 08.12.2011 року спеціальної лікарської комісії, що міститься в матеріалах справи, яким ОСОБА_8 був встановлений зазначений діагноз.

Відповідно до чч.1-3 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

На підтвердження своїх доводів представники заявника подали суду матеріали, які зазначеним вимогам закону не відповідають. Так, представники заявника, заявляючи свої вимоги, посилаються виключно на акти психіатричного огляду ОСОБА_8 , що проводилися самою лікарнею 01.06.2012 року (а.с.74-82), 02.10.2012 року (а.с.83-90), 24.10.2012 року (а.с.91-102), 21.11.2012 року (а.с.4-8), 17.05.2013 року (а.с.61-66). За своїм змістом ці акти є документами, що містять відомості про стан психічного здоров`я особи вже після набрання чинності постановою суду від 13.02.2012 року; особи, які складали ці акти, не мають повноважень встановлювати неправильність чи помилковість висновку спеціальної лікарської комісії від 08.12.2011 року, більш того, ці акти таких прямих висновків не містять, а містять лише формулювання, що висновок "викликає сумніви"; ці акти також ніяким чином не спростовують й інші докази, які були враховані судом при винесенні постанови від 13.02.2012 року відносно ОСОБА_8 .

Більш того, за спільним клопотанням представників заявника та адвоката засудженого експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України (м.Київ) було доручено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 ; згідно з її висновками, станом на грудень 2011 року лютий 2012 року ОСОБА_8 дійсно виявляв ознаки деменції змішаного ґенезу, і це захворювання перешкоджало відбуттю покарання у вигляді позбавлення волі, згідно ст.84 КК України та "Переліку захворювань, які є підставою для представлення матеріалів до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання".

У судовому засіданні представники заявника подали клопотання про проведення повторної комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи із зазначених питань. При цьому представники заявника, не погоджуючись з висновками первісної експертизи, зазначили, що при її проведенні комісія експертів не мала достатньої інформації про стан ОСОБА_8 під час його перебування у психіатричній лікарні, не була витребувана його історія хвороби, не проводилося експериментально-психологічне дослідження для оцінки інтелекту та функції пам?яті.

Суд визнав ці доводи неналежними. Так, твердження, що при проведенні експертизи експерти не враховували інформацію про стан ОСОБА_8 під час його перебування у психіатричній лікарні, є необ?єктивними, оскільки експертам були надані всі наявні матеріали справи, у т.ч. акти огляду ОСОБА_8 комісіями лікарів-психіатрів за цей проміжок часу, яким дана відповідна оцінка (аркуш 6 експертного висновку); витребування історії хвороби за таких обставин є зайвим, крім того, жодною зі сторін такого клопотання під час судового розгляду не заявлялося. Також експертами було проведено безпосередньо дослідження психічного стану ОСОБА_8 , про що свідчить зміст експертного висновку (аркуші 7-8). Суд вважає, що наявного експертного висновку достатньо для об?єктивної оцінки доводів заявника щодо необхідності перегляду постанови про звільнення ОСОБА_8 від покарання.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно пп.5, 6 ст.462 КПК України, заявник вже при поданні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами має навести обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та надати відповідні документи. Представники лікарні при поданні заяви цих вимог закону не виконали, а їх клопотання про проведення повторної експертизи слід розцінювати як намагання перекласти на суд обов`язок встановлення нововиявлених обставин та їх доведення.

Згідно висновків судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_8 в теперішній час також виявляє ознаки деменції епілептично-травматичного ґенезу, але за своїм психічним станом не представляє значної суспільної небезпеки, що може бути підставою застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру в умовах стаціонару із загальним наглядом або застосування амбулаторних примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч.2 ст.95 КК України, особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Суд констатує, що психіатричний заклад від виконання вимог ст.95 КК України фактично ухилився. Так, згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 16.10.2012 року (а.с.103-104), представнику лікарні було відмовлено у задоволенні заяви про продовження перебування ОСОБА_8 в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, проте зазначена особа до цього часу продовжує утримуватися у такій лікарні без достатніх правових підстав, заява про зміну застосування заходів медичного характеру досі не подана, що підтвердили самі представники лікарні у судовому засіданні. Враховуючи це, суд згідно вимог п.14 ч.1 ст.537 та п.4 ч.2 ст.539 КПК України, прийняв до спільного розгляду заяву адвоката ОСОБА_6 про зміну застосування заходів медичного характеру, оскільки такий розгляд є доцільним, ґрунтується на одних й тих самих доказах та сприяє захисту прав учасників судового провадження.

Вирішуючи заяву адвоката ОСОБА_6 , суд приймає до уваги висновки експертизи та тяжкість злочину, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_8 , у звя`зку з чим йому необхідно змінити примусовий захід медичного характеру на госпіталізацію до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.466, 467, 537, 539 КПК України,

у х в а л и в :

Заяву Української психіатричної лікарні з суворим наглядом про перегляд постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.02.2012 року про звільнення від покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Змінити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру, застосувавши до нього такий захід у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

24.03.2014