Справа № 363/4882/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1393/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 09.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
09 грудня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 виправданого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 01.10.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого інспектором з адміністративної практики ВДАІ з обслуговування Вишгородського району Києвської області, несудимого, - за ч.1 ст. 366 КК України визнано невинуватим та виправдано в зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи посаду старшого інспектора відділення Державної автомобільної інспекції Вишгородського РВГУ МВС України в Київській області та, будучи службовою особою органу державної виконавчої влади, вніс до офіційного документу завідомо неправдиві відомості за наступних обставин. Так, ОСОБА_8 , отримавши рапорт від 30.12.2013 року інспектора взводу №3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 про те, що 29.12.2013 року під час несення служби на 20 км автошляху Київ-Овруч в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, водій автомобіля «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав його вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 ПДР України, визначив, що діяння водія зазначеного автомобіля необхідно кваліфікувати за статтею 122-2 КУпАП, як невиконання водієм вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу. З метою встановлення особи правопорушника, ОСОБА_8 10 січня 2014 року спрямував виклик за місцем проживання ОСОБА_10 у кв. АДРЕСА_2 , однак останній за викликом не з`явився. ОСОБА_8 , будучи інспектором ВДАІ Вишгородського РВ та обізнаним про свої службові обов`язки, у тому числі щодо збирання доказів вчинення адміністративного правопорушення будь-якою особою, не вжив жодних заходів, передбачених ст. 251 КУпАП, спрямованих на встановлення доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та 13 січня 2014 року о 16 год. в м. Вишгород в порушення норм статей 254, 256 КУпАП, без відібрання пояснень у правопорушника та збирання будь-яких інших доказів правопорушення, вніс до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 141107 завідомо неправдиві для ОСОБА_10 відомості про те, що саме ОСОБА_10 29.12.2013 року близько 12 год. 40 хв. на 20 км. автодороги Київ-Овруч вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-2 КУпАП, у той час як останнього на місці вчинення правопорушення зазначеного в протоколі, не було. У подальшому вказаний протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_10 направлено для розгляду по суті до Вишгородського районного суду Київської області. Постановою Апеляційного суду Київської області від 19.03.2014 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_10 закрито. Такі дії ОСОБА_8 органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діянні ОСОБА_8 не встановлено складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і тому постановив виправдувальний вирок, визнавши його невинуватим, оскільки не доведено, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом під час внесення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення даних щодо порушення ОСОБА_10 ст. 122-2 КУпАП. Крім того, діяння ОСОБА_8 не містить складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за певних умов може бути підставою для дисциплінарної відповідальності особи.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, як незаконний та призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що ОСОБА_8 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: складання завідомо неправдивого документу, при цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, проте суд першої інстанції не звернув уваги на неконкретність обвинувачення ОСОБА_8 , сформульованого в обвинувальному акті. Судовою практикою неконкретність обвинувачення завжди визнавалась таким істотним порушенням вимог кримінального процесу, яке перешкоджало суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. В порушення ч. 4 ст. 370 та ч. З п. 1 ст. 374 КПК України вирок суду є невмотивованим, оскільки судом не наведено належних, достатніх мотивів та підстав відкидання доказів обвинувачення і, як наслідок, його ухвалення. Вказує, що висновки суду щодо виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України є надуманими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України повністю доведена.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок суду без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення виправдувального вироку повно та об`єктивно провів судове розслідування, висновки суду, викладені у вироку відповідають фактичним обставинам справи, правильно застосовано Кримінальний кодекс України, а також дотримано норми кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу. До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження, містять обвинувальний акт, який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, про що вказує сам апелянт. Зі змісту вказаного обвинувального акту видно, що у ньому наведені обставини лише ті, які були встановлені в ході досудового розслідування, жодних даних про те, що зазначеній особі висунуто обвинувачення у вчиненні нею кримінальних правопорушень, немає, що є порушенням права обвинуваченого на захист. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, у х в а л и л а: Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 01.10.2015 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, кримінальне провадження повернути на новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 314 КПК України.

Головуючий

Судді