Справа № 464/4952/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/663/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 19 червня 2007 року ОСОБА_6 засуджений за ст. 395, ч.1 ст. 115, ст. 70 КК України на 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_6 покарання - 11 лютого 2007 року; кінець строку відбуття покарання 11 лютого 2018 року.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить судове рішення скасувати та винести нове, яким задоволити подання та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішення є незаконним, оскільки він став на шлях виправлення й довів це своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, зокрема, станом на 10.07.2015 року у нього 10 заохочень, а усі стягнення погашені в установленому порядку. Також, ОСОБА_6 звертає увагу, що на волі у нього є мати, 1932 р.н., яка хворіє та потребує догляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність ухвали суду, засудженого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі; 21 травня 2015 року рішенням адміністративної комісії Львівської ВК № 48 визнавався таким, що не став на шлях виправлення, потребує контролю та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 81, 82 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого, та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги покликання засудженого на наявність у нього заохочень за сумлінну поведінку, участь його у суспільно-корисній праці як на підставу скасування судового рішення, оскільки викладені в ухвалі висновки про передчасність та безпідставність умовно-дострокового звільнення відповідають фактичним обставинам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4