В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008709 від 16.06.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 19.08.2015 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпілий, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважав за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній 15.06.2015 року приблизно о 10 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_2 , побачив вказаній квартирі ключі від запалювання до автомобіля марки «Деу Нексія», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 і в цей час у нього виник умисел направлений на незаконне заволодіння цим транспортним засобом.

Після цього, ОСОБА_5 взяв ключі від вищевказаного автомобіля, підійшов до автомобіля, який був припаркований біля буд. № 9 по вул. Серафимовича в м. Києві, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись ключами, отримав доступ до салону цього автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , використовуючи ключ від даного автомобіля відкрив його, та проник до салону і за допомогою ключа замка запалювання ОСОБА_6 запустив двигун транспортного засобу та почав рух на ньому, внаслідок чого незаконно заволодів вищевказаним автомобілем, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку.

В подальшому, 15.06.2015 року близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи поблизу Деміївського ринку, за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська, 1, зупинився у зв`язку з несправністю транспортного засобу.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом (угон).

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення укладену 19.08.2015 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008709 від 16.06.2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Речові докази: автомобіля марки «Деу Нексія», д.н.з. НОМЕР_1 - залишити у власності ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я : ОСОБА_1