Справа № 367/1638/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1074/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 06.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
6 жовтня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 24.01.2001 року Київським обласним судом за п. а,ж,і,з ст. 93, ст. 142 ч. 3, ст. 42 КК України (1961 р.) до 11 років позбавлення волі, звільненого 23.05.2011 року після повного відбуття покарання,
засуджено за ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Згідно вироку, ОСОБА_7 12 грудня 2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин (точний час не встановлено), знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар ножем в область черева, спричинивши останньому проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням печінки і внутрішньочеревною кровотечею, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05 лютого 2015 року № 15 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а саме заподіяв ОСОБА_9 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження направити прокурору для повного та об`єктивного розслідування.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він був позбавлений права на законний, незалежний та справедливий розгляд кримінального провадження, що на його думку полягало в тому, що в основу вироку суду були покладені незаконні докази, які доводять його вину, а саме покази потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , яка і вчинила злочин в якому його звинувачують. Судом також необґрунтовано відмовлено в клопотанні ОСОБА_7 про допит свідка ОСОБА_11 , який може підтвердити покази обвинуваченого про його невинуватість. Крім того, без наведення доводів обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував поти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Всупереч викладеним у апеляційній скарзі обвинуваченого доводам про неповноту та однобічність досудового та судового слідства висновок суду 1-ї інстанції про винність ОСОБА_7 в скоєному відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на повно, всебічно і об`єктивно досліджених в судовому засіданні та належним чином оцінених і наведених у вироку доказах, які зібрані по справі.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ґрунтуються на сукупності допустимих, достовірних та достатніх для цих висновків доказів, які повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджені в судовому засіданні: зокрема показаннях обвинуваченого, який не заперечував конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_9 , який стверджував, що тілесні ушкодження йому заподіяв обвинувачений; свідка ОСОБА_10 , яка показала, що бачила як під час конфлікту ОСОБА_7 ударив ножем в живіт потерпілого, фактичних даних протоколу огляду місця події від 12 грудня 2014 року з ілюстративною фото-таблицею, протоколів проведення слідчих експериментів від 02 лютого 2015 року, висновку судово-медичної експертизи від 05 лютого 2015 № 15 про наявність та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, висновку судово-цитологічної експертизи від 03 березня 2015 № 24 згідно якого в піднігтьовому вмісті руки ОСОБА_7 виявлені епітеліальні клітини, які могли походити від потерпілого ОСОБА_9 , висновку судово-імунологічної експертизи від 03 березня 2015 року № 67 з якого вбачається, що виявлена на взутті ОСОБА_7 кров, може належати потерпілому, огляді речових доказів і зокрема кухонного ножа, при огляді якого в судовому засіданні обвинувачений, потерпілий та свідок впізнали його, як знаряддя злочину і заявили, що саме ним були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України.
Всупереч твердженню обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні з належною повнотою досліджувались обставини заподіяння обвинуваченим потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, в тому числі і стосунки між обвинуваченим та потерпілим, які є родичами та можливість оговору. Судом безпосередньо в судовому засіданні були допитані потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , які, кожен окремо, показали, що після вживання спиртних напоїв між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт під час якого ОСОБА_7 ударив потерпілого ножем в живіт заподіявши тілесні ушкодження.
Дані покази потерпілого та свідка суд 1-ї інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку і, колегія суддів, враховуючи, що відсутні дані про оговір, не знаходить і підстав для сумнівів в їх достовірності, оскільки зазначені покази потерпілого та свідка підтверджуються не тільки фактичними даними встановленими під час огляду місця події та речових доказів, але й повністю узгоджуються з показами допитаних в судовому засіданні працівників швидкої допомоги, висновками проведених по справі експертиз та слідчих експериментів.

Зауваження апелянта стосовно того, що під час конфлікту він не наносив потерпілому удар ножем в живіт, що він намагався заспокоїти потерпілого, колегія суддів, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, погоджується з мотивованим висновком суду, який розцінив покази обвинуваченого, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним діяння.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що було порушено його право на захист, то вони є необґрунтованими, оскільки в суді першої інстанції йому було надано захисника, який надавав йому правову допомогу та приймав участь в судових засіданнях. Що ж стосується посилання обвинуваченого на свідка ОСОБА_12 , до якого за словами обвинуваченого він звертався і повідомляв останньому про конфлікт з потерпілим, то дійсно обвинувачений в судовому засіданні давав покази щодо даного свідка, однак свідок не був очевидцем подій і тим більше клопотання про його допит в судовому засіданні стороною захисту не заявлялось, а тому дані обставини не свідчить про неповноту судового розгляду і не може бути достатньою підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Покарання засудженому ОСОБА_7 призначено з урахуванням характеру та ступені суспільної небезпеки скоєного, обставин справи та даних про особу обвинуваченого і відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При призначені покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що обвинувачений скоїв злочин, що відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, створює конфлікти в сім`ї та з сусідами, має непогашену судимість. Також судом враховано і обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Порушень кримінально процесуального законодавства, які б були достатньою підставою для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів: -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3