Справа №480/1894/13-к 15.01.2014 16.01.2014 16.01.2014
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2014 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляцією прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31.10.2013р., яким: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 раніше судимого:

-13.03.1998 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст. ст. 140 ч. 2, 208, 44, 42, 45 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 1 рік;

-25.03.1999 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. ст. 229-6 ч. К 43 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 21.02.2001 року за постановою Песчанського районного суду Вінницької області від 20.02.2001 р. умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 21 день;

-31.03.2005 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.. ст. 309 ч. 3, 185 ч. 3, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік:

-22.09.2005 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. ст. 129 ч. 1, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 28.01.2008 року за постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.01.2008 р. умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 8 днів;

-29.09.2009 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за ст. ст. 185 ч. З, 70 ч. 4, 71 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.06.2010 року по відбутті строку покарання,

___________________________________________________________________________________________________________

Справа № 11кп/784/34/2014р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 1 cт. 129 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
- засуджено за ч. 1 ст. 129 КК України до 4-х місяців арешту.

- за ч. 2 ст. 263 КК України виправдано на підставі ч. 1 п.2 ч. 6 ст. 284 КПК України.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати 342,30 грн..

Учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_5

засуджений - ОСОБА_6

розпорядник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції прокурор прокуратури Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_9 просить вирок скасувати, постановивши свій вирок, згідно з яким визнати ОСОБА_6 винним у вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.263, ч. 1 ст.129 КК України та призначити покарання за цими статтями.

короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 за ст. 263 ч.2 КК України виправданий, а визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 129 ч.1 КК України і засуджений до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці.

Обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою в СІЗО.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 342 грн. 30 коп.

Речовий доказ ніж, знищити.

узагальнені доводи прокурора.

В апеляції прокурор вважає, що судом безпідставно виправдано ОСОБА_6 , так як не прийнято до уваги факт перенесення ножа після того як ОСОБА_6 знайшов його на смітт`єзвалищі і переніс до сараю де він в подальшому зберігався, оскільки за своїм змістом ця дія, а саме переміщення холодної зброї у відкритому просторі і є складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Тому, вважає, що ОСОБА_6 необхідно засудити за ст. 263 ч.2 КК України до 3 місяців арешту, за 129 ч.1 КК України до 4 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначити покарання у вигляді 6 місяців арешту.

встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що 02.07.2013 року о 23.30 год. ОСОБА_6 знаходячись в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт з потерпілою ОСОБА_10 . Під час цього конфлікту, ОСОБА_6 став висловлюватися на адресу ОСОБА_10 нецензурною лайкою і ображати її.

Продовжуючи далі свої протиправні дії ОСОБА_6 узяв ніж, який мався при ньому, і став направляти його вбік ОСОБА_10 та розмахувати ним з метою залякування останньої, та демонстрації наявності в нього реальної можливості позбавити потерпілу життя.

Сприйнявши реально погрозу ОСОБА_6 як таку, що спрямована на її можливе вбивство, ОСОБА_10 покликала на допомогу ОСОБА_11 , який швидко прибув до місця конфлікту, відібрав ніж з рук ОСОБА_6 та викинув його на подвір`я будинку.

встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора в підтримку доводів апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, суд находить її такою, що не підлягає задоволенню з наступних питань.

Дослідженими в судовому засіданні доказами вина засудженого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, за який його засуджено за обставин викладених у вироку, доведена і апелянтом не оспорюється, як і не оспорюється кваліфікація його дій за ч.1 ст. 129 КК України.

Що стосується доводів апелянта про безпідставне виправдання ОСОБА_6 за ст. 263 ч.2 КК України, то вони є непереконливими, так як в повідомленні про підозру і в обвинувальному акті наголошується на тому, що ніж яким ОСОБА_6 погрожував потерпілій і який визнаний холодною зброєю, тривалий час носив його в кишені свого одягу, що не підтверджено доказами.

Це свідчить про неконкретний виклад фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, так як згідно вимог ч.2 п.6 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Оскільки досудовим слідством ці вимоги не виконані, а в судовому засіданні доказів того, що ОСОБА_6 тривалий час носив ніж в кишені свого одягу не здобуто, обвинувачення прокурором в суді відносно інших обставин в порядку ст. 338 КПК України не змінювалися, то суд прийшов до правильного висновку про його виправдання за ст. 263 ч.2 КК України.

Що стосується покарання, то воно ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 65 67 КК України, тобто з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що обтяжують покарання.

Підстав для скасування вироку суду з постановленням нового вироку та призначенням нового покарання, про що просить апелянт, суд не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцією прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області, залишити без задоволення.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31.10.2013р. відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Дзюба ОСОБА_12 ОСОБА_2 ОСОБА_3