ОСОБА_1 ОСОБА_2,ОСОБА_3
Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2012 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Андрушкевича С.З.

суддів: Єрещенка А.М., Захарчука С.В.,

з участю прокурора: Селюченко І.І.

засудженого: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 27 липня 2012 року

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, неодруженого, раніше судимого, останній раз 06.12.2004 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. ст. 185 ч . 3, 186 ч. 2, 70 ч 1 КК України до позбавлення волі на 5 років; 08.11.2007 року на підставі постанови Коростенського міського суду Житомирської області від 01.11.2007 року у відповідності до ст. 81 КК України не відбуту частину покарання замінено умовно достроково на 1 рік 6 місяців 10 днів, -

засуджено ст. 186 ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 вказано рахувати з 23 березня 2012 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишено попереднім - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області 235, 20 гривень витрат, повязаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, працюючого різноробочим ПАТ «Житомирський маслозавод», не одруженого, раніше не судимого, -

засуджено за ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ст. 185 ч. 2 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишено попереднім підписку про невиїзд.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

засуджено за ст. за ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попереднім підписку про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області витрат, повязаних з проведенням судово товарознавчої експертизи по 117, 20 гривень з кожного.

Скасовано арешт, накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Як визнав суд, 08.03.2012 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував разом із своїм товаришем ОСОБА_6 на сходинковому майданчику 5?го поверху 1?го підїзду буд. № 3 по вул. Кибальчича в м. Житомирі , де познайомились з ОСОБА_7, який запропонував останнім піти вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 погодилися та пішли до маркету «АТБ», що у районі вул. Польової

м. Житомира.

Коли ОСОБА_5 дізнався, що у ОСОБА_7 є гроші в сумі 3000 грн., він запропонував ОСОБА_6 заволодіти цими грішми. ОСОБА_6 погодився. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6Л в цей же день близько 22 год. 30 хв. підвезли на автомобілі таксі ОСОБА_7 до будинку, в якому він проживає, що за адресою: м. Житомир, вул. Баранова, 72. Зупинивши таксі за 200 м від вказаного будинку, далі повели ОСОБА_7 до його будинку. По дорозі ОСОБА_5, діючи в межах спільної злочинної змови з ОСОБА_6, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, кулаком своєї правої руки завдав одного удару в голову ОСОБА_7, від якого той відчув фізичний біль та впав на землю. Після чого ОСОБА_8 завдав ще одного удару у ліве вухо ОСОБА_7 та почав шукати по кишенях одягу ОСОБА_7А гроші , але їх не знайшов . Після цього ОСОБА_8 таємно викрав у останнього його мобільний телефон марки „Самсунг С 230, який знаходився у внутрішній лівій кишені куртки ОСОБА_7 ОСОБА_6, діючи в межах спільної злочинної змови з ОСОБА_8, в цей час спостерігав за навколишньою обстановкою. Після чого ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та вони, піднявши із землі ОСОБА_7, завели його до нього додому, а потім із викраденим зникли. В результаті злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ОСОБА_7, були спричинені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя та матеріальна шкода на загальну суму 283 грн.

08 березня 2012 року близько 21-00 год. ОСОБА_4 біля будинку

№ 32 по вул. Вітрука у м. Житомирі підійшов до ОСОБА_7 і застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, рукою вдарив в потилицю ОСОБА_7, від чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_4 вирвав із руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки „Нокіа 6300 та з місця злочину із викраденим втік. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 ОСОБА_7 було завдано фізичного болю та матеріальна шкода на загальну суму 761 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_4 просив вирок суду змінити з помякшенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Просить врахувати його хворобу на туберкульоз, а також помякшуючі покарання обставини: щире каяття, матеріальну незахищеність, те, що не має постійної роботи.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_4 про задоволення його апеляції, прокурора про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним, ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Твердження засудженого ОСОБА_4 про його захворювання туберкульозом хоча і заслуговують на увагу колегії суддів, проте, такі обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, не дають підстав для призначення більш мякого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, і були враховані судом при призначенні покарання.

У справі відсутні дані для звільнення ОСОБА_4 від покарання за хворобою. За наявності підстав, питання про звільнення від покарання у звязку з хворобою може бути вирішено місцевим судом в порядку ст. 408 КПК України за місцем його відбування.

Що стосується покарання, яке суд обрав ОСОБА_4, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обтяжуючою покарання обставиною є рецидив злочинів.

Обставин, що помякшують покарання засудженого ОСОБА_4, судом не встановлено.

Крім того, суд при обранні покарання врахував те, що він неодноразово судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став, вчинив тяжкий умисний злочин.

Згідно ст. 66 КК України щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_4 з самого початку досудового слідства визнавав свою вину частково: у протоколі допиту підозрюваного від 23 березня 2012 року (т. 1, а.с. 210-211), протоколі відтворення обстановки і обставин події від 23 березня 2012 року (т. 1, а.с. 212), протоколі допиту обвинуваченого від 27 березня 2012 року (т. 1, а.с. 227-228), протоколі очної ставки між ним та потерпілим ОСОБА_7 від 18 квітня 2012 року (т. 1, а.с. 257-259), стверджуючи, що потерпілий у стані алкогольного спяніння спав біля кіоску, а поруч лежав мобільний телефон, який ОСОБА_4 підняв з асфальту, вимкнув, по дорозі вийняв сім-картку.

Тому, на думку колегії суддів, підстав для помякшення призначеного вироком суду першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 липня 2012 року щодо ОСОБА_4 без зміни.

Судді: