АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/583/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/23/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001493 відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Єлізаветпілля, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої санітаркою КЗ «Криворізька міська лікарня №2», перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, яка має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, яку судом було визнано винною та засуджено за ст.118 КК України до покарання у вигляді двох років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання рахується з 17.12.2014 року.
Запобіжний захід залишено попереднім у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Учасники судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

засуджена ОСОБА_8

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурору у кримінальному проваджені просить вирок суду щодо засудженої ОСОБА_8 скасувати , у зв язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та повернути кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Органом досудового слідства дії обвинуваченої ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.

Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_8 було визнано винною та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України за наступних обставин.

Обвинувачена ОСОБА_8 , приблизно з березня 2014 року проживала разом з ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_2 . За час спільного проживання ОСОБА_10 в липні-серпні 2014 року наніс обвинуваченій декілька ударів, завдавши тілесні ушкодження. Близько 19 години ,17 грудня 2014 року, під час спільного вживання обвинуваченою та ОСОБА_10 спиртних напоїв, в кухні вказаної квартири, останній накричав та застосував фізичне покарання до малолітнього сина обвинуваченої - ОСОБА_11 , 2012 року народження, а саме вдарив ременем та «поставив в кут». Обвинувачена, будучі незадовільна такою неправомірною поведінкою до її дитини з боку ОСОБА_10 , відвела свого сина в інше приміщення квартири та повернулася на кухню. Там, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поводячись агресивно, з мотивів ревнощів, наніс ОСОБА_8 по одному удару рукою в підборіддя та в плече та один удар гумовою палицею по голові, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній поверхні повіці правого ока, синця на лівій бічній поверхні підборіддя, синця на лівому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають скороминучі наслідки. Обґрунтовано, виходячи з попередньої поведінки ОСОБА_10 , пов`язаної з застосуванням насилля, агресивного настрою останнього, побоюючись за своє життя, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 , обвинувачена мала право на необхідну оборону. В даній обстановці завдання обвинуваченою ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень було способом, співмірним та достатнім для припинення суспільно-небезпечного посягання, вчиненого ОСОБА_10 , який завдав ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження. Однак, ОСОБА_8 обрала спосіб захисту у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , тобто спосіб захисту, який явно не відповідав небезпеці вчиненого ОСОБА_10 посягання, і перевищував межі необхідної оборони. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , дістала правою рукою з кухонної шафи, яка находилася поряд, кухонний ніж, і тримаючи його в правій руці, нанесла близько 2 ударів в область передньої частини тулуба останнього, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче колото-різаного поранення грудної клітки ліворуч, яке починається шкіряною раною, умовно пронумерованою як рана №1, розмірами 2,5 х 0,7 см, з напрямком ранового каналу спереду-назад, дещо зверху-вниз, зліва-направо; з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини, м`яких тканин 5-го міжребер`я, пошкодженням серцевої сорочки та серця; довжина ранового каналу не менше 12,0 см; проникаюче колото-різане поранення черевної стінки праворуч, яке починається шкіряною раною, умовно пронумерованою як рана №2, розмірами 2,0х0,5 см, з напрямком ранового каналу спереду-назад, дещо зверху-вниз, справа-наліво; з ушкодженням підшкірно-жирової клітковини, м`язів живота, пошкодження правої частини печінки; довжина ранового каналу не менше 8,0 см. Смерть ОСОБА_10 настала від двох проникаючих колото-різаних поранень тулуба з ушкодженнями серця та печінки, що супроводжувалось та ускладнилося загальною крововтратою, внаслідок як зовнішньої так внутрішньої кровотечі, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечні для життя під час їх заподіяння і в даному конкретному випадку закінчились смертю потерпілого ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування вимог апеляційної прокурор у кримінальному проваджені посилається на те , що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства , невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування кримінального закону , а також невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої. Прокурор зазначає про те , що суд не взяв до уваги ті обставини , що ОСОБА_8 завдала два удари ножем у життєво-важливі органи потерпілого ОСОБА_10 у грудну клітку. Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину , передбаченого ст..115 ч.1 КК України та перекваліфікація її дій на ст..118 КК України є необґрунтованими і не підтверджуються здобутими доказами. Органом досудового слідства та судом було встановлено , що ОСОБА_8 мала реальну можливість покинути квартиру , в якій відбувався конфлікт між нею та ОСОБА_10 та запобігти даному конфлікту , ніяких перешкод для цього у неї не було , проте цього вона не зробила. ОСОБА_8 являє собою велику суспільне небезпеку, вчинила особливо тяжкий злочин, в результаті якого загинула людина, суспільною працею не зайнята, скоїла злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор при апеляційному розгляді в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджена ОСОБА_12 та її захисник ОСОБА_9 , заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити без змін вирок суду першої інстанції .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги прокурора про те , що вирок суду підлягає скасуванню , у з`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи , встановленим під час розгляду справи, з необхідністю призначення нового судового розгляду.
Органом досудового слідства дії обвинуваченої ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України.
Суд дійшов висновку , що ОСОБА_8 вчинила умисне вбивство ОСОБА_10 при перевищені меж необхідної оборони та перекваліфікував дії ОСОБА_8 на ст.118 КК України.
Суд у вироку послався на ті обставини , що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено , що близько 19 години ,17 грудня 2014 року, під час спільного вживання обвинуваченою та ОСОБА_10 спиртних напоїв,останній накричав та застосував фізичне покарання до малолітнього сина обвинуваченої - ОСОБА_11 , 2012 року народження, а саме вдарив ременем та «поставив в кут». Обвинувачена, будучі незадовільна такою неправомірною поведінкою до її дитини з боку ОСОБА_10 , відвела свого сина в інше приміщення квартири та повернулася на кухню. Там, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поводячись агресивно, з мотивів ревнощів, наніс ОСОБА_8 по одному удару рукою в підборіддя та в плече та один удар гумовою палицею по голові . Обґрунтовано, виходячи з попередньої поведінки ОСОБА_10 , пов`язаної з застосуванням насилля, агресивного настрою останнього, побоюючись за своє життя, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 , обвинувачена дістала правою рукою з кухонної шафи, яка находилася поряд, кухонний ніж, і тримаючи його в правій руці, нанесла близько 2 ударів в область передньої частини тулуба останнього, заподіявши тілесні ушкодження.
Мотивуючи свій висновок про наявність необхідної оборони з боку ОСОБА_8 , суд послався на наявність суспільно небезпечного посягання на ОСОБА_8 з боку ОСОБА_10 , однак належних доказів на підтвердження такого висновку у вироку не навів.
Відповідно до ст..370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст..94 КПК України.
Суд не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального законодавства , а висновки суду , викладені в вироку не відповідають фактичним обставинам справи , встановленим під час розгляду справи судом.
Так, як на докази на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 118 КК України суд послався на показання ОСОБА_8 у судовому засіданні про те , що вона умисно нанесла удари ножем , побоюючись за своє життя , після того , як ОСОБА_10 наніс ОСОБА_8 по одному удару рукою в підборіддя та в плече та один удар гумовою палицею по голові, чим спричинив їй тілесні ушкодження.
В той час , як показання обвинуваченої ОСОБА_8 , викладені у вироку і на які послався суд , як на обставини встановлені судом під час судового розгляду , не відповідають їх змісту показань, що зафіксовано на технічному запису судового процесу , який долучений до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до технічного запису, в судовому засіданні при допиті обвинуваченої ОСОБА_8 , вона зазначала , що 17 грудня 2014 року , після спільного вживання спиртних напоїв , між нею та ОСОБА_10 виникла сварка з мотивів ревнощів ,в ході якої ОСОБА_10 наніс їй удар гумовою палицею по голові , що було потім обвинувачена не змогла сказати. Тільки зазначила , що вона не пам`ятає навіщо схопила ножа , та як наносила удари цим ножем ОСОБА_10 .
Про те , що ОСОБА_10 наносив їй удари рукою в підборіддя та в плече , як про це було зазначено у вироку суду , ОСОБА_8 не вказувала.
При допиті обвинуваченої ОСОБА_8 в апеляційному суді , остання також не могла пояснити обставини при яких вона нанесла удари ножем ОСОБА_10 , а також вказати, куди саме наносив їй удари ОСОБА_10 та скільки було ударів.
Такими чином , колегія суддів не може погодитись з висновками суду про те , що ОСОБА_10 наніс ОСОБА_8 по одному удару рукою в підборіддя та в плече та один удар гумовою палицею по голові, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній поверхні повіці правого ока, синця на лівій бічній поверхні підборіддя, синця на лівому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають скороминучі наслідки.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта (а.с.кп 65-66 т.1) у ОСОБА_8 в ході огляду були виявлені ушкодження у вигляді синця на верхній поверхні повіці правого ока, синця на лівій бічній поверхні підборіддя, синця на лівому плечі, в той час , як обвинувачена зазначала у суді першої інстанції і в апеляційному суді , що ОСОБА_10 наніс їй удар гумовою палицею по голові , при цьому не вказувала про те , що ОСОБА_10 наносив їй руками удари по обличчю та плечу.
Судом зазначені протиріччя не були усунуті , не було досліджено питання про те , чи могли виникнути зазначені у висновку експерта тілесні ушкодження від удару гумовою палицею по голові обвинуваченої , при обставинах на які вказала в судовому засіданні ОСОБА_8 .
Крім того , судом першої інстанції не було прийнято до уваги , що в ході досудового слідства при допиті , за участі захисника ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_8 неодноразово змінювала свої показання про обставини , при яких вона завдала удари ножем ОСОБА_10 , та при допиті її не зазначала про те , що ОСОБА_10 образив її дитину , бив ременем , а також про те , що він наносив удари її рукою та гумовою палице. ( а.с.кп.94 т.1).
ОСОБА_8 вказувала про те , що 17.12.2014 року вона розпивала горілку з ОСОБА_10 , після чого він став безпідставно її ревнувати до всіх чоловіків, ображав її в брутальній словесній формі. Між ними почалася словесна сварка, вона не витримала його образ і підхопившись за столу швидко взяла кухонний ніж і наблизившись до ОСОБА_10 нанесла йому приблизно 2-3 удари в області тулуба. ОСОБА_10 в цей час знаходився біля холодильника.
При цьому , ОСОБА_8 не зазначала про те , що ОСОБА_10 застосовував до неї та її малолітнього сина якесь насильство.
Аналогічні пояснення ОСОБА_8 давала і в ході проведення слідчого експерименту ( а.с.кп 78-80 т.1) , в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Дійшовши висновку про наявність неправомірних дій з боку ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_8 , судом не була дана належна оцінка суперечностям в показаннях обвинуваченої ОСОБА_8 щодо обставин , при яких вона завдала удари ОСОБА_10 .
Таким чином , колегія суддів вважає , що судове слідство по справі проведено однобічно , неповно , а тому висновок суду щодо правової оцінки дій ОСОБА_8 за ст..118 КК України є передчасним.
Враховуючи наведене , колегія суддів вважає , що вирок суду підлягає скасуванню , з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції , в ході якого необхідно відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства надати належну оцінку всім доказам та постановити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити, а вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити без змін тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3