Справа № 165/1338/15-к Провадження №11-кп/773/354/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.307 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Нововолинського міського суду від 11 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинська Волинської області, проживаючий в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, працює директором ТзОВ «Волиньзбагачення», згідно ст.89 КК України не судимий,
засуджений за ч.1 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено у виді домашнього арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 368 (триста шістдесят вісім) грн. 94 коп. судових витрат.
Вирішено судом також питання щодо речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, з метою подальшого збуту, незаконно придбав таблетки трамадол, які є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, які незаконно перевіз у місто Нововолинськ і залишив незаконно зберігати з метою збуту.
Він же, 03 грудня 2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., перебуваючи неподалік будинку № 19 по вул. Винниченка в м. Нововолинськ, в ході проведення оперативної закупки наркотичних засобів, незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні дані та особа легендована), продавши останньому за ціною 780 грн. десять таблеток, які згідно висновку експерта №662/662 від 12.12.2014 року, містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено трамадол, масою 1,9896 г.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.307 КК України 5 років позбавлення волі. Зазначає, що суд першої інстанції звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання із застосуванням ст.75 КК України не в повній мірі врахував, що вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії тяжких та за своїм характером містить істотну суспільну небезпеку. Крім того, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину в сфері незаконного обігу наркотиків та проти власності, на момент вчинення злочину був працездатною людиною, однак суспільно-корисною працею не займався, а кошти на прожиття отримував злочинним шляхом, що в сукупності не давало суду підстав для застосування положень ст.75 КК України. Вважає, що в такому випадку мета покарання не була досягнута, оскільки запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченому можливе лише шляхом призначення йому реального покарання.
В запереченнях захисник ОСОБА_8 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Посилається на те, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі матеріали кримінального провадження, дав їм належну правову оцінку, врахував всі пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин та постановив законний і обґрунтований вирок, тому підстав для його скасування немає.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, в апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.307 КК України є правильною і також не заперечується.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.
Так, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , у матеріалах кримінального провадження відсутні.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд обґрунтовано відніс те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Крім того, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_7 , який згідно ст.89 КК України не судимий, працездатний, працює на посаді директора ТОВ «Волиньзбагачення», одружений, має на утриманні неповнолітню доньку та батьків похилого віку.
За таких обставин, суд врахувавши відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин, призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.307 КК України ближче до найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин.
Разом з тим, суд мотивував своє рішення і про звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого на підставі ст.75 КК України.
Зокрема, суд, врахувавши наведені вище обставини, а також те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, має постійне місце проживання та праці, вчинив один епізод злочинної діяльності під контролем правоохоронних органів, шкідливих наслідків від вчиненого ним злочину не наступило, вірно прийшов до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Тому, врахувавши всі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається прокурор в своїй апеляції, суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не є надто м`яким.
Законних підстав для скасування вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалення свого вироку з призначенням обвинуваченому покарання з ізоляцією від суспільства апеляційний суд не вбачає.

В той же час, колегія суддів дійшла висновку, що в порядку ст.404 КПК України із вироку слід виключити вказівку суду про те, що строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 з моменту приведення вироку до виконання, оскільки той звільнений від відбування покарання з випробуванням, а перебіг іспитового строку при застосуванні ст.75 КК України починається з моменту оголошення вироку.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Вирок Нововолинського міського суду від 11 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

В порядку ст.404 КПК України виключити із вироку вказівку суду про те, що строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 з моменту приведення вироку до виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4