Справа № 667/8488/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Херсона, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 23.09.2015 року близько 21-58 год., перебуваючи в сквері біля Римо-католицького костелу парафії «Пресвятого Серця Ісуса», розташованого по вул. Суворова, 40 в м. Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_3 наніс останньому собачим металевим нашийником удари по голові та по животу ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав, пояснивши, що 23.09.2015 року близько 22-00 год. знаходився у сквері біля костелу з ОСОБА_7 , з яким розпивали спиртні напої. Згодом до скверу зайшов потерпілий з дружиною та дитиною, зробив у дуже грубій формі зауваження обвинуваченому та його товаришу. Обвинувачений підійшов поговорити з потерпілим, але розмови не відбулося, тому що потерпілий наніс ОСОБА_4 удар в обличчя, розбив пляшку, тримав її уламок. Обвинувачений ошийником з собаки з метою захисту наніс удар по руці потерпілого. ОСОБА_3 побіг. Наздоганяючи потерпілого ОСОБА_4 , наніс ще один удар по правий бік тулубу ОСОБА_3 . При цьому обвинувачений вважав, що розпиваючи спиртні напої у громадському місці, висловлюючись грубою нецензурною лайкою, не порушував громадського порядку, а дії потерпілого, який зробив зауваження у грубій формі були неправомірними. Також обвинувачений вважав, що перебував у стані необхідної оборони, оскільки потерпілий погрожував йому спочатку пляшкою, а потім її уламком.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність підтверджується такими дослідженими по справі доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що він сумісно з ОСОБА_8 та її дитиною після 21.20 год. 23.09.2015 року прийшов у сквер біля костелу, де двоє чоловіків: обвинувачений та ОСОБА_7 вживали спиртні напої, голосно при цьому висловлювалися нецензурною лайкою. Вони підійшли до потерпілого з ОСОБА_8 , почали приставати, тягнути руки. Потерпілий перший раз від себе відштовхнув обвинуваченого. Далі металевим нашийником обвинувачений наніс удар по голові, по руці потерпілого, який відходив від обвинуваченого, а потім побіг.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила, що у вищевказаний час прийшла з дитиною та ОСОБА_3 у сквер біля костелу, де ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. Спочатку до свідка та потерпілого підійшов ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_4 . Останній кидався на потерпілого, штовхнув останнього, наніс удари у живіт та у спину металевим нашийником.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що 23.09.2015 року розпивав з ОСОБА_9 у сквері горілку. Потім у сквер прийшли потерпілий з жінкою. ОСОБА_3 почав робити у грубій формі зауваження. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 підійшли поговорити. Потерпілий наніс ОСОБА_9 удар, від якого ОСОБА_9 впав. У відповідь ОСОБА_9 наніс потерпілому два удари, один з тих ударів прийшовся по руці, в якій потерпілий тримав пляшку. Пляшка впала, потерпілий побіг і обвинувачений наніс йому ще один удар.

Оглянутим відеозаписом, який визнаний речовим доказом, відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачі їх на зберігання 15.10.2015 року ( а.с. 41,51 ) та знаходиться в матеріалах кримінального провадження, зробленим відеокамерою, встановленою на фасаді католицького костелу підтверджується, що в руках потерпілого на час досліджуємих подій були відсутні будь-які предмети. Таким чином спростовуються ствердження обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 , який перебуваючи у дружніх стосунках з ОСОБА_4 може бути заінтересований в результатах розгляду справи і може давати в суді покази, аналогічні показам обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 захищався від неправомірних дій ОСОБА_3 . Цим відеозаписом, а також висновком судово-медичної експертизи № 1233 від 12.10.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_3 виявлені крововиливи у м`які тканини голови, садна передньої поверхні живота, які утворилися від не менше двох травматичних впливів тупих предметів ( предмета) не виключено 23.09.2015 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, спростовуються покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 , про те, що металевим нашийником обвинувачений наносив удари потерпілому спочатку по руці, а потім з правого боку тулубу та підтверджуються покази потерпілого та свідка ОСОБА_8 щодо кількості та локалізації ударів, які наносив обвинувачений потерпілому.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.10.2015 року, вбачається, що ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_4 як особу, що 23.09.2015 року нанесла йому тілесні ушкодження ( а.с. 47-50).

З протоколу огляду предмета від 13.10.2015 року з фототаблицею до нього убачається, що предметом огляду є собачий повідок розміром 54 см., який складається з двох кілець по бокам, самого ошийника та 7 металевих частин у вигляді крюків, які з`єднуються один із одним. Вказаний собачий металевий ошийник відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15.10.2015 року був визнаний речовим доказом та переданий на зберігання ОСОБА_4 ( а.с. 39,40,42,43).

Оцінюючи зібрані та досліджені у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю. Невизнання обвинуваченим своєї вини, його ствердження про неправомірність поведінки потерпілого та нанесення останньому тілесних ушкоджень у стані необхідної оборони суд оцінює як обраний ОСОБА_4 спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене, оскільки такі його покази спростовуються вищезазначеними дослідженими судом доказами., зокрема відеозаписом з місця події, показами ОСОБА_8 , висновком експертизи. Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступень небезпечності вчиненого, особу ОСОБА_4 , який характеризується посередньо, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, думку потерпілого, який погодився з запропонованою прокурором мірою покарання у вигляді громадських робіт.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого суд не знаходить та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт, враховуючи відсутність постійного та регулярного доходу у ОСОБА_4 , який офіційно ніде не працевлаштований.
Вилучений собачий ошийник, переданий на зберігання під розписку обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає знищенню як знаряддя злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 110 грн. 70 коп. судових витрат.

Речові докази: DVD диск із відеозаписом з камер спостереження Римо-католицького костелу парафії «Пресвятого Серця Ісуса» - зберігати в матеріалах кримінального провадження; собачий металевий ошийник переданий на зберігання ОСОБА_4 знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору, потерпілому.

Суддя:ОСОБА_1