АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

26 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 7 січня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 7 січня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному 14 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0012226, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в м. Києві, не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 5 березня 2016 року.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибути до місця свого приживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою у рамках даного кримінального провадження до слідчого Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в місті Києві.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, а саме м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, залежно від стадії кримінального провадження;
- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених раннього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Крім того роз`яснено, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручено органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора прокуратури Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .

Термін дії ухвали слідчого судді визначено до 5 березня 2016 року включно.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що слідчим не було доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні та дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 7 січня 2016 року у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що апеляція вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону України, та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме не врахування судом доказів, які могли істотно вплинути на його висновки.

Вважаєпосилання суду на те, що стороною обвинувачення не було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки підозра сформована 31.10.2015 р., тоді як об`єднанні провадження були тільки 21.11.2015 р. не відповідає дійсності, оскільки ризики існують незалежно від того, коли провадження були об`єднані.

Також звертає увагу на той факт, що 27.11.2015 року слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а 06.01.2016 року підозрюваного ОСОБА_7 було затримано згідно ст. 191 КПК України, що підтверджує той факт, що ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування.

А тому вважає, що більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляції, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені 14.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0012226 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

06.01.2016 р. о 18:45 годині ОСОБА_7 було затримано відповідно до ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року про надання дозволу на затримання.

06.01.2016 року о 19:10 годині ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

07.01.2016 р. слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

07.01.2016 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва відмовив у задоволенні клопотання слідчого та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 5 березня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні, а також покласти на підозрюваного відповідні обов`язків.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого не містило достатньо вагомих підстав для взяття під варту, який є винятковим запобіжним заходом та застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, та дійшов висновку, що відповідним і достатнім у кримінальному провадженні буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупністю з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для тримання підозрюваного під вартою.

З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваного, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати місце свого фактичного проживання цілодобово, а тому зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя поклав на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та роз`яснив, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Даних обставин, також не було доведено прокурором під час апеляційного розгляду.

Також, згідно рішень Європейського суду з прав людини «Боцано проти Франції» та «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції під час розгляду клопотання в повній мірі дотримався підстав застосування запобіжного заходу та визначив цілі, які стоять за ним, а тому вірно застосовано саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та ст. 5 Конвенції, яка говорить, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставини кримінального провадження не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор в апеляції, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 07.01.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному 14 серпня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0012226, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, тобто до 5 березня 2016 року включно, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 к у р е н к о