№ 5-4240ск15
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3,

суддів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 09 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено, за вказаною нормою кримінального закону, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов'язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 9456 гривень 03 копійки у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень - відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині заявленого цивільного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вироком вирішено питання про процесуальні витрати.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

08 серпня 2014 року, близько 00-01 години, засуджений на проїжджій частині дороги у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області керуючи технічно справним мотоциклом «ZONGSHEN», всупереч вимогам п. 2.1 а), п. 31.6 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, не маючи прав на керування транспортним засобом, рухаючись при ввімкненому світлі габаритних вогнів, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу при об'їзді пішохода та здійснив наїзд на ОСОБА_2, що рухався у попутному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09 червня 2015 року вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1 змінено: стягнуто із засудженого на користь ОСОБА_2 29000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування наведеного зазначає, що апеляційний суд безпідставно прийняв до розгляду апеляційну скаргу потерпілого, подану за межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 395 КПК України. На думку засудженого, суд апеляційної інстанції необґрунтовано визначив розмір відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди та не взяв до уваги, що причиною ДТП та її наслідків стало, у тому числі, порушення п. п. 4.1, 4.4 Правил з боку потерпілого. Автор скарги зазначає, що апеляційний суд, усупереч вимогам ст. 404 КПК України, без клопотань сторін кримінального провадження повторно дослідив довідку ЛКК щодо стану здоров'я ОСОБА_2 сумнівного змісту, а зазначені в ухвалі психологічні наслідки перенесеної травми для потерпілого не підтверджені висновками відповідних фахівців.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додані до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При перевірці судових рішень обставин, які б давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції, не встановлено.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, вона постановлена з дотриманням вимог ст. ст. 370, 419 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, призначення покарання та звільнення від його відбування у касаційній скарзі не оспорюються.

Вирішення апеляційним судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. ст. 1167, 1168 Цивільного Кодексу України та роз'ясненнях, які містяться в п. п. 5, 9, 10, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.

Як встановлено судом і не оспорювалося ніким із учасників кримінального провадження, у результаті ДТП потерпілому спричинено тяжке тілесне ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з кількома переломами кісток черепа, забоєм головного мозку, що було небезпечним для життя у момент заподіяння, призвело до часткового паралічу, ослаблення лівої та порушення мімічних рухів правої частини тіла.

Враховуючи зазначені наслідки для здоров'я ОСОБА_2, визначений апеляційним судом розмір відшкодування моральної шкоди у повній мірі відповідає глибині страждань потерпілого, часу й зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану, з огляду на перенесений біль, тривалі та суттєві обмеження фізичних можливостей, порушення звичного укладу життя, та пов'язану з цим психоемоційну пригніченість, подальші перешкоди у навчанні, праці та іншій корисній діяльності, якою може займатися здорова людина.

Факт порушення потерпілим вимог п. п. 4.1, 4.4 Правил, що у сукупності з діями ОСОБА_1 призвело до ДТП та її наслідків, хоча і знижує ступінь вини засудженого, однак, з урахуванням інших обставин справи, не свідчить про те, що розмір відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 29000 гривень є завищеним.

Доводи касаційної скарги про те, що суд прийняв до розгляду апеляційну скаргу потерпілого, подану з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, без заяви про його поновлення, не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Як зазначено у касаційній скарзі, апеляційну скаргу на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року ОСОБА_2 подав 06 травня 2015 року. Такий час звернення зі скаргою не виходив за межі, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні процесуальних строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою та проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Таким чином, строк апеляційного оскарження вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2015 року обчислювався з 07 квітня і тривав по 06 травня цього ж року включно.

Інші доводи касаційної скарги не ставлять під сумнів законності й обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції та не свідчать про наявність підстав для зміни або скасування ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з касаційної скарги і наданих до неї судових рішень підстав для задоволення скарги не вбачається, а тому на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 09 червня 2015 року щодо нього ‒ відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5