Провадження № 1-кп/161/640/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 16 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000548, що надійшов з прокуратури Луцького району 02.09.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Верхівки Луцького району Волинської області, українки, гр.України, з початковою освітою (7 класів), пенсіонерки, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_6 22.07.2015 року близько 22.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, нанесла один удар кухонним ножем, який тримала в правій руці, в область спини потерпілому ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з лівобічним гемопневмотораксом, що згідно висновку експерта №854 від 29.07.2015 року за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_6 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, тобто умисно нанесла потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в умисному нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, визнала повністю. Суду дала показання, що 22.07.2015 року у вечірню пору, перебуваючи в кухні будинку, де вона проживає, між її донькою та зятем виник словесний конфлікт, під час якого останній бив її дочку, тому вона, з метою її захисту, взяла кухонний ніж та нанесла ним один удар потерпілому у спину. У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердив показання обвинуваченої щодо фактичних обставин справи та спричинення йому тілесних ушкоджень. Будь-яких претензій до обвинуваченої він не має, просить її суворо не карати та не позбавляти волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її винуватість у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винної.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин, який, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, однак раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, у вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла у розкритті злочину, має постійне місце проживання, де скарг на її поведінку не надходило, є особою похилого віку 1938 р.н., саме потерпілий став ініціатором конфлікту та внаслідок його неправомірної поведінки обвинувачена нанесла йому ушкодження, при цьому, потерпілий будь-яких претензій не має, вони примирились, а тому він просить не позбавляти її волі, тому суд призначає покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.75 КК України. При цьому, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, а також, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами, судом визначається іспитовий строк, ближче до максимального терміну.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для її виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, знищити.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, призначивши покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази сліди рук, що запечатані в пакет експертної сліжби №2783413, кухонний ніж з полімерним руків`ям, кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, одяг ОСОБА_4 , що передані на зберігання в камеру схову речових доказів Луцького РВ УМВС України у Волинській області (квитанція №002439 від 19.08.2015 р.) знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: