Справа № 317/240/16-к
Провадження № /п 1-кп/317/63/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вільнянськ Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем - кочегаром взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10 листопада 2014 року з метою ухилитися від військової служби, не з`явився з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась у районі АДРЕСА_1 , ухиляючись від військової служби до 30 грудня 2015 року.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно в квітні 2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією і зарахований кочегаром взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Після перебування в зоні антитерористичної операції восени 2014 року їх частину перевели на полігон "Близнюки" біля АДРЕСА_1 , провівши ротацію частин. Після цього в листопаді 2014 року його відпустили з частини у короткострокову відпустку, з якої він у військову частину не повернувся. Тільки в кінці грудня 2015 року він з`явився до військової прокуратури.
Також він пояснив, що він не з`явився до військової частини тому, що він дуже злякався знову повертатись в зону антитерористичної операції.
В скоєному розкаявся.
Згідно наказу № 3 від 25.04.2014 року солдата запасу ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано кочегаром взводу матеріально-технічного забезпечення 23 батальйону територіальної оборони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 ОСОБА_4 приймав участь в антитерористичній операції з 01.06.2014 року до 25.09.2014 року.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проходження служби.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння його розкриттю.
Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, приймав участь в антитерористичній операції. Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину, дані по його особу, а також наслідки, які настали від його протиправних дій, суд вважає, що необхідним і достатнім для попередження скоєння ним нових злочинів буде покарання, пов`язане з позбавленням волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст. 408 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України.
Оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, то суд вважає за необхідне на підставі ст. 62 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні на той же строк.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню нема.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2015 року була обрана міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 01.03.2016 року. У зв`язку з призначенням ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про залишення вказаного запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 ( двох ) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 62 КК України заміінитиОСОБА_4 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 ( два ) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1