Справа № 442/5133/15-к
Провадження № 1-кс/442/1057/2015
У Х В А Л А
13 серпня 2015 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 30.06.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 09.06.2015 року,

з участю сторін:

скаржника ОСОБА_3 , прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Скаржник ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою, на постанову старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 30.06.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 09.06.2015 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 02 червня 2015 року, вона звернулася з письмовою заявою до Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, де просила прийняти міри до ОСОБА_6 , яка в черговий раз забігла до її квартири та з кулаками напала на неї. Вона тримала її за руки, а ОСОБА_6 намагалася побити її, порвала їй домашній халат, погрожувала їй та її близьким фізичною розправою, ривком скинула її із тумби на якій вона знаходилася, при цьому нанесла тілесні ушкодження в ділянку основної фаланги п`ятого пальця лівої стопи з переходом на міжфаланговий проміжок, без порушення цілісності кісток, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження. 30.06.2015 року старшим слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення. Вважає дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню оскільки слідчий закрив кримінальне провадження безпідставно та незаконно, без зібрання будь-яких доказів, жодним чином не перевірив обставин, на які вона посилалась у своїх заявах та поясненнях, слідчий не взяв до уваги запис з камери відеонагляду її квартири.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 повністю підтримала вимоги своєї скарги посилаючись на обставини, які нею викладені в скарзі. Вказала, що про оскаржувану постанову вона довідалася лише 22 липня 2015 року так як отримала її поштою. Відзначила, що слідчий не бажав долучити до матеріалів кримінального провадження запис з камери відеонагляду її квартири, не допитав свідків, які б могли бути очевидцями інциденту, а послався тільки на покази ОСОБА_6 та її чоловіка.

Процесуальний прокурор Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області заперечив проти задоволення даної скарги, вважає постанову слідчого законною так як відсутні докази того, що скаржнику завдано тілесних ушкоджень. Просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 в підтримку доводів скарги, процесуального прокурора Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області, який просив відмовити у задоволенні скарги з огляду на необґрунтованість її доводів, дослідивши докази надані особою, яка подала скаргу, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Під час розгляду даної скарги встановлено, що слідчим відділом Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 09.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 від 30.06.2015 року дане кримінальне провадження, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі ст. 284 ч.1 п.2. КПК України.

В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням не здобуто будь-яких доказів, які б вказували на умисне заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Такий висновок слідчого ґрунтується на поясненнях самої скаржниці ОСОБА_3 свідка ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .
Не зважаючи на це, що у показаннях зазначених осіб існують суперечності, вони слідчим не були усунені, так як слідчим на виконання вимог ст. 224 ч. 9 КК України з метою з`ясування розбіжностей у показаннях, не було проведено одночасного допиту вказаних осіб у відповідності із вимогами КПК України.
З матеріалів кримінального провадження № 0001163 від 09.06.2015 року вбачається неповнота досудового розслідування кримінального правопорушення, а відтак прийняте рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин, які мають значення для даного кримінального провадження.
Згідно із п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.
Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження її мотивувальна частина не відповідає вимогам п. 2 ч.5 ст. 110 КПК України.
Висновки слідчого в цій постанові, до яких він дійшов, а саме: про необхідність закриття даного кримінального провадження не мотивовані, аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів ним не наведено і не обґрунтовано, обставини, на які вказує скаржник не встановлено та не надано їм правову оцінку, в зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вказана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України.
Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. згадане вище рішення у справі ,,Ассенов та інші проти Болгарії" (Assenov та Others v. Bulgaria), п.103 та наступні.). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (див. рішення у справі ,,Танрікулу проти Туреччини" (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява №23763/94, п.104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, і ,,Ґюль проти Туреччини" (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
На думку слідчого судді з висновком слідчого про закриття даного кримінального провадження погодитись не можна, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається неповнота досудового розслідування кримінального правопорушення, а відтак прийняття рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та викладені у скарзі, яка була предметом розгляду слідчим суддею.

За вказаних обставин досудовим слідством не спростовано обґрунтування скарги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову старшого слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 30.06.2015 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 09.06.2015 року скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001163 від 09.06.2015 року скерувати до СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1