Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001789, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с.Розтока Воловецького району

Закарпатської області, який проживає за

адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 24 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення цивільного позову, просить їх скасувати в частині стягнення суми моральної шкоди. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання безпідставно не врахував усіх пом'якшуючих обставин та необґрунтовано стягнув моральну шкоду в завищеному розмірі. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не розглянув його апеляційної скарги та не надав правової оцінки вказаним обставинам.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 березня 2015 року, ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 8 613 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 95 000 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що 20 квітня 2013 року він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW - X5» державний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1, рухаючись у м. Ужгороді, порушуючи вимоги п.п. 1.5; 2.3б; 2.9а; 12.1; 12.3 Правил дорожнього руху України, допустив виїзд за межі проїзної частини й скоїв наїзд на огорожу, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Від потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 надійшли заперечення, в яких вони просять у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити, а рішення судів залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони, на думку колегії, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Призначене засудженому ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам статей 50, 65-67 КК України, при визначенні виду й розміру покарання суд врахував усі обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, та дані про особу засудженого.

Щодо доводів засудженого, наведених у касаційній скарзі, про неправильне вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди у кримінальному провадженні, то вони є слушними.

Виходячи зі змісту статей 127 -129 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України , і при цьому застосовуються норми ЦПК України .

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

При цьому суд зобов'язаний усебічно, повно й об'єктивно дослідити обставини справи, з'ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв'язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому було визначено без достатнього урахування конкретних обставин провадження, що не відповідає ступеню завданих йому фізичних та моральних страждань, а тому, на думку колегії суддів, є необґрунтованим, тобто судом першої інстанції не було дотримано вимог статей 23, 1167, 1168 ЦК України, статей 127-129 КПК України та рекомендацій, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Також суд не врахував того факту, що потерпілий ОСОБА_2 знав про перебування засудженого в стані алкогольного сп'яніння, але добровільно погодився їхати в автомобілі під керуванням засудженого, усвідомлюючи небезпечність такої поїздки.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди підлягають зміні, оскільки, на думку колегії суддів, такий розмір моральної шкоди є необʼєктивно завищеним та необґрунтованим.

При цьому судом касаційної інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховано стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також характер взаємовідносин між засудженим та потерпілим.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди змінити.

Зменшити розмір відшкодування засудженим ОСОБА_1 моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_2 до 50 000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6