Справа №1-07/10 28.12.2010 28.12.2010 28.12.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-800 / 2010 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1.
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Дзюби Ф.С.

суддів: Кателіна В.П., Олещук Т.Л.

прокурора: Максимишина О.Л.

засудженої: ОСОБА_3,

28 грудня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_3 на вирок Очаківського міського суду Миколаївської області від 15 жовтня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Очакова Миколаївської області, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружена, мешканка АДРЕСА_1, засуджена апеляційним судом Миколаївської області за п.п. 5,12 ст. 115, ч.2 ст.194 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі,

визнана винною та звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 п. 2, ч.3 ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно вироку суду, 6 квітня 2008 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_3, знаходячись біля будинку № 13 на вулиці Шамборського в м. Очакові Миколаївської області, умисно нанесла полотном пили двох ударів по правій руці і одного удару по лівій руці, а потім одного удару в живіт громадянці ОСОБА_4 Своїми діями ОСОБА_3 завдала потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців кінцівок і тіла, закритої тупої травми живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляції та доповненнях до неї, засуджена ОСОБА_3 просить вирок скасувати, постановити виправдувальний вирок, оскільки вона цього злочину не вчиняла і вважає, що потерпіла не надала суду переконливих доказів для обґрунтування своїх вимог. ОСОБА_4 вона не завдавала тілесних ушкоджень, свідків зазначеної події в судовому засіданні не встановлено, її свідчення судом залишено поза увагою. Також суд порушив норми процесуального права, звільнивши її від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, який вона не вчиняла, при цьому помилково визначив строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_3 в підтримку доводів своєї апеляції та доповнень до неї, думку прокурора, який вважає вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини в скоєні злочину за вказаними у вироку обставинами, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєному злочину.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 себе винною в скоєному злочину не визнала. Пояснила, що вона не завдавала тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зазначивши, що свідків зазначеної події, як вказано в вироку суду в судовому засіданні не встановлено.

Із показань потерпілої ОСОБА_4, яка була допитана в судовому засіданні вбачається, що 6 квітня 2008 року, близько 14 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку №13 на вулиці Шамборського в м. Очакові Миколаївської області вона зустріла ОСОБА_3, як вихопила у неї із рук пилу і умисно нанесла полотном двох ударів по правій руці і одного удару по лівій руці, а потім одного удару в живіт. Відповідно висновку повторної судово-медичної експертизи № 2576 від 28.09. 2009 року, потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців кінцівок і тіла, закритої тупої травми живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, 6 квітня 2008 року вони дізналися від потерпілої, що її побила ОСОБА_3 і розповіла обставини скоєного злочину.

Оцінив наведені вище докази, суд вірно кваліфікував дії засудженого за ст. 125 ч. 1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи засудженої про те, що вона не скоювала злочин, не підтверджується доказами по справі. Між засудженою і потерпілою виникла обопільна сварка в ході якої ОСОБА_3, полотном пили завдала потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців кінцівок і тіла, а також закритої тупої травми живота, тому є безпідставним твердження апелянта з цього приводу.

Відповідно до вироку, суд визнав винною ОСОБА_3 у вчинені злочину, і звільнив її від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Підстави звільнення від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності є нереабілітуючими, тому застосування ст. 49 КК України вимагає згоди винної особи на звільнення від кримінальної відповідальності. Якщо не має згоди особи, то в такому випадку справа розглядається у звичайному порядку, але при ухвалі обвинувального вироку суд, згідно ч.6 ст. 7 КПК України, звільняє особу від покарання на підставах, зазначених в ст.ст. 49 і 74 КК України.

В ході судового слідства ОСОБА_3 не визнавала себе винною, і згоди на звільнення її від кримінальної відповідальності не давала, а тому колегія суддів вважає, що при постановлені вироку, суд вірно визнав ОСОБА_3 винною в скоєні злочину, але помилково вказав, що вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а не від покарання, а тому вирок суду в цієї частині підлягає уточненню.

Крім того, як встановлено із матеріалів справи, судом помилково були вказані строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, так як перші події відбулися 6 квітня 2008 року, перебіг давності перервався 13 жовтня 2008 року ( скоєний новий злочин) за який ОСОБА_3 була засуджена до позбавлення волі, а тому обчислення строків давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. З цього приводу мотивована частина вироку суду також підлягає уточненню, вважаючи закінчення строків давності не три а два роки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає уточненню в частині звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 365, 366, КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Очаківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_3 уточнити.

Вважати ОСОБА_3В звільненою не від відповідальності, а від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: