Володимирецький районний суд Рівненської області
Справа № 556/1498/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2015м. смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю державного обвинувача ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець кримінальне провадження №0000495 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тоболи, Камінь-Каширського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого інструктором Володимирецької автошколи ТСОУ, раніше не судимого, на утриманні неповнолітня дитина, -

за ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження при наступних обставинах.
ОСОБА_6 07 липня 2015 року приблизно о 11 год. 20 хв. на території Володимирецької автомобільної школи товариства сприяння оборони України, що знаходиться по вул.Горького, 1, в смт.Володимирець, Рівненська область, умисно наніс один удар правою ногою в область спини та приблизно два удари ногами в область тулуба та передпліччя правої руки потерпілого ОСОБА_4 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді обширного садна правого передпліччя, синця лівого передпліччя, трьох синців задньої поверхні тулуба справа. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою вину у вчиненні вказаного злочину та пояснив суду, що він працює на посаді інструктора з водіння Володимирецької автошколи ТСОУ, також за сумісництвом він виконує обов"язки автомеханіка цієї ж школи. У нього склались напружені відносини з керівництвом автошколи, оскільки він викривав їх незаконні дії, звертався з цього приводу до органів прокуратури. 07 липня 2015 року зранку, перебуваючи на території автошколи, він звернувся до ОСОБА_4 із вимогою повернути товаро-матеріальні цінності, однак у відповідь на це ОСОБА_4 використав у адресу ОСОБА_6 нецензцрну грубу лайку. Будучи обуреним таким вчинком потерпілого, ОСОБА_6 наніс один удар долонею руки по обличчю ОСОБА_8 (ляпас), однак від цього удару будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілого не виникло. У відповідь ОСОБА_4 намагався вдарити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в свою чергу відштовхнув ОСОБА_4 , і в ході цієї штурханини ОСОБА_11 впав на задню частину тулуба. Після цього штурханина припинилась. Будь-яких ушкоджень в ділянці плечей, спини, тим більше ногами, ОСОБА_10 потерпілому не наносив, показання потерпілого та свідка ОСОБА_12 він розцінює як спробу звести наклеп, і ці показання є неправдивими.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працює разом з обвинуваченим по справі в автошколі ТСОУ, що знаходиться в смт.Володимирець інструктором з індивідуального навчання водінню транспортних засобів. Між ним та ОСОБА_13 виник та триває, протягом тривалого проміжку часу, конфлікт нібито через незадовільне користування ним службовим транспортом. Так 07.07.2015 року під час чергової сварки ОСОБА_13 висловив чергові претензії, і між ними виникла словесна перепалка. Коли ОСОБА_4 повернувся і пішов, ОСОБА_10 наздогнав потерпілого, вдарив у спину, і коли ОСОБА_11 від цього впав на землю, наніс йому декілька ударів ногою у спину, та боки.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, в т.ч.: показаннями потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій, висновком експертизи, іншими письмовими доказами.
Зокрема, в своїх показаннях потерпілий однозначно вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка 07.07.2015 року умисно нанесла йому тілесні ушкодження на грунті неприязних відносин. Показання ОСОБА_8 є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими дослідженими доказами. Зокрема, при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_4 показав, яким чином ОСОБА_6 наносив йому тілесні ушкодження, і ці дані повністю співпадають із висновками судово-медичної експертизи.
З висновку судово-медичної експертизи №163, яка проведена 08 липня 2015 року на підставі огляду потерпілого та даних медичної документації, вбачається, що у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді обширного садна правого передпліччя, синця лівого передпліччя, трьох синців задньої поверхні тулубу справа. Вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли бути нанесені 07.07.2015 року, утворились внаслідок не менше як п"ятьох травматичних дій тупим твердим предметом.
Таким чином, висновком судово-медичної експертизи підтверджено показання потерпілого, і повністю спростовано показання обвинуваченого щодо можливого механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_14 внаслідок падіння на спину.
Твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 міг отримати тілесні ушкодження після подій, які мали місце на території автошколи 07.07.2015 року, з будь-якого іншого джерела, спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Так, свідок ОСОБА_15 показав, що зранку 07.07.2015 року до нього в кабінет прийшов ОСОБА_4 , він мав забруднений, подертий одяг, на його руках і на одязі була кров, також кров залишилась на спинці сидіння, на якому сидів ОСОБА_16 . Потерпілий повідомив, що його на подвір"ї побив ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 звернувся за отриманням медичної допомоги та до органів внутрішніх справ саме 07.07.2015 року, що підтверджується витягом з ЄРДР, власноручною заявою ОСОБА_4 , медичною документацією, в т.ч. випискою з медичної карти амбулаторного хворого, висновком судово-медичної експертизи .
Сукупність цих доказів, на думку суду, свідчить про те, що тілесні ушкодження отримані потерпілим ОСОБА_4 саме 07.07.2015 року під час конфлікту, що мав місце на території автошколи в смт.Володимирець між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , від умисних дій обвинуваченого.
Показання свідка ОСОБА_17 не спростовують висновків суду, оскільки з її показань вбачається , що зранку 07.07.2015 року, після завершення навчальної їзди, коли свідок та її інструктор ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, до ОСОБА_6 підійшов якійсь чоловік, після чого свідок на протязі 3-5 хв. покинула територію автошколи і бійки не бачила. Ці покази узгоджуються з показаннями як потерпілого, так і самого ОСОБА_6 , які пояснили, що бійка розпочалась між ними не відразу, а їй передувала розмова.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_13 повністю доведена, його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.
Показання свідка ОСОБА_12 суд не приймає до уваги і не покладає в основу вироку, оскільки вони є суперечливими. Так, при проведенні слідчого експерименту свідок вказував, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 наносив ОСОБА_4 ногами, коли той лежав на землі, в той же час в судовому засіданні ОСОБА_18 показав, що перший удар ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 , коли вони стояли лицем до лиця. Крім того, показаннями свідка ОСОБА_17 піддано обгрунтованому сумніву можливість свідка ОСОБА_12 безпосередньо бачити бійку.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено
.Обвинувачений ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, негативно характеризується по місцю роботи, часто конфліктує зі слухачами, викладачами та інструкторами школи, агресивно реагує на зауваження в його сторону. ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину.
Враховуючи сукупність вказаних обставин, суд приходить до висновку , що обвинуваченому слід обрати міру покарання у межах санкції ст.125 ч.1 КК України у вигляді штрафу.
З приводу заявленого потерпілим цивільного позову судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 07.07.2015 року, потерпілий ОСОБА_4 проходив лікування та поніс у зв`язку із цим витрати на придбання ліків.

У відповідності до ст.ст.1195, 1201 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, зобов`язана відшкодувати витрати потерпілого на лікування, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків.

Потерпілим надано суду належні та достатні письмові докази, які підтверджують розмір та характер заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Так, потерпілим ОСОБА_4 понесено матеріальні витрати для придбання ліків на суму 390,44 грн., що підтверджується касовими чеками. При цьому перелік придбаних ліків та час їх придбання відповідають виписці з амбулаторної карти ОСОБА_4 . Також потерпілим понесено витрати в сумі 1500 грн. на правову допомогу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 13.07.2015 року.

Таким чином, кошти в сумі 1890,44 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в користь потерпілого, у відповідності до вимог ст.1195 ЦК України, ст..ст.118, 124 КПК України.

В той же час, витрати на проїзд потерпілого до міста Сарни в сумі 400 грн. належно не обґрунтована і не доведена, у зв`язку із чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

З приводу моральної шкоди, то у відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, при наявності вини.

Як вбачається з Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях та пов`язаного з цим лікування, душевних стражданнях та болю, пригніченні, втраті часу, порушенні звичного життя, відносин з оточуючими та в сім`ї, необхідності затрачання зусиль для відновлення здоров`я та звичних життєвих зв`язків.

При визначенні розміру шкоди суд враховує тривалість та інтенсивність обмеження життєвої активності потерпілого, ступінь порушення звичних для них життєвих зв`язків та зусилля по їх відновленню.

Враховуючи викладене, виходячи з вимог розумності, справедливості та виваженості, суд приходить до висновку, що заявлений потерпілим позов про стягнення моральної шкоди на суму 5000 грн не відповідає глибині та інтенсивності моральних страждань, не є спів мірним із матеріальними витратами, понесеними потерпілим, у зв`язку з чим стягненню з обвинуваченого підлягає моральна шкода в сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Позов потерпілого задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 1890 (одна тисяча вісімсот дев"яносто) грн. 44 коп. матеріальної шкоди, 1000 (одна тисяча) грн. моральної шкоди, а всього стягнути 2890 (дві тисячі вісімсот дев"яносто) грн. 44 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1