Апеляційний суд Черкаської області
Справа №11-192/10 Головуючий по 1 інстанції КУЧЕРЕНКО В.Г.
Категорія ст. ст. 190 ч. 1, 364 ч. 3,
27 ч. 4, 369 ч. 1 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"квітня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого НЕДІЛЬКА М.І.

суддів ПОЄДИНКА І.А., ГОНЧАРУКА І.М.

за участю прокурора ГРИШАНОВОЇ Н.Д.

розглянула кримінальну справу за апеляціями з доповненнями прокурора прокуратури Придніпровського району м. Черкаси та засудженого ОСОБА_2 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,,

раніше не судимий, -

засуджений за ст. 190 ч. 1 КК України на один рік обмеження волі; за ст. 364 ч. З КК України на п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з використанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на два роки; за ст. ст. 27 ч. 4, 369 ч. 1 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття визначено п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбуття призначеного покарання звільнений з випробуванням на два роки і з зобов'язанням періодично з'являтися в органи КВС по місцю проживання для реєстрації та не змінювати без відому цих органів місце постійного проживання.

Із засудженого ОСОБА_2 стягнуті судові витрати: за проведення хімічної експертизи 88,26 грн.; за проведення техніко-криміналістичної експертизи 82,39 грн.

За вироком суду, ОСОБА_2 засуджений за те, що він, працюючи з 26.05.2006 р. згідно наказу № 85 о/с від 5.06.2006 р. інспектором з розшуку групи розшуку та дізнання відділення забезпечення діяльності підрозділів Державтоінспекції при відділі Державтоінспекції УМВС України в Черкаській області, маючи спеціальне звання - лейтенант міліції, являючись службовою особою, представником влади і будучи наділеним спеціальними владними повноваженнями при проведенні розшуку водіїв, які зникли з місць ДТП, розшуку викраденого автотранспорту, організувати та контролювати проведення оперативно-профілактичних заходів по виявленню осіб, що займаються крадіжками і розукомплектуванням автомототранспорту, здійснювати контроль за несенням служби інспекторським складом підрозділу, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3С, не маючи відношення до прийняття рішення за матеріалами про адмінправопорушення ОСОБА_3 по факту залишення ним місця ДТП 17.12.2006 р., використовуючи своє службове становище працівника міліції, - 19.01.2007 р., зловживаючи довірою, ввів в оману ОСОБА_3С, повідомивши йому, що нібито через лояльне до нього ставлення не було порушено кримінальної справи за фактом вищевказаної ДТП за його участю і, таким чином, схилив ОСОБА_3 до передачі йому за це грошових коштів, та завершуючи реалізацію свого злочинного умислу, 20.01.2007 р. близько 15 год. 30 хв., перебуваючи біля домоволодіння № 116 по вул. Сєдова в м. Черкаси, заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 в сумі 300 доларів СІЛА, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 20.01.2007 р. становить 1515 грн.

В поданій апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні тих злочинів, за які він засуджений і правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в зв'язку з невідповідністю призначеного покарання особі засудженого та ступені тяжкості вчинених ним злочинів внаслідок м'якості.

Просить винести новий вирок, яким ОСОБА_2 призначити остаточне покарання у вигляді шести років позбавлення волі з позбавлення права обіймати певні посади на два роки з конфіскацією майна.

В доповненні до апеляції зазначає, що суд в порушення закону без відповідного мотивування призначив ОСОБА_2 за ст. 27 ч. 4 ст. 369 ч. 1 КК України покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Вказує, що мінімальне покарання за цією статтею закону передбачене від двох років обмеження волі.

За таких обставин просить вирок суду скасувати і винести новий, яким за вказаний злочин ОСОБА_2 призначити покарання два роки обмеження волі, за інші злочини ті ж самі покарання, що призначені судом.

Остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України просить призначити у вигляді шести років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади на два роки з конфіскацією майна.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм закону, які мали місце в зв'язку з несвоєчасним врученням йому копії вироку та несвоєчасним виготовленням протоколу судового засідання.

Також вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог п. 2 ст. 368 КПК України не були досліджені обставини, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 24.03.2009 р., а саме, письмові заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які являлися підставою для скасування попереднього вироку і направлення справи на новий судовий розгляд.

Просить вирок суду скасувати і справу закрити на підставі ст. ст. 213 п. 2, 6 п. 2 ч. 1, 6 ч. 2 КПК України.

В доповненні зазначає, що судом не вірно встановлені фактичні дані цієї справи оскільки ним не враховані покази потерпілого ОСОБА_3 в суді та свідка ОСОБА_4 про те, що ініціатором провокації хабара був працівник УБОЗУ ОСОБА_5, який здійснював тиск на вказаних осіб для дачі ними неправдивих свідчень.

Не враховані судом також і покази ОСОБА_3 про те, що з 1.12.2006 р. по 15.01.2007 р. він працював в ПП «Енергія» і тому надуманою є його заява про вимагання довідки для ДАІ про його роботу в ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, прокурора і засудженого, які підтримали свої апеляції з доповненнями і заперечували проти задоволення інших та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що підлягають до задоволення частково лише апеляційні вимоги прокурора з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні тих злочинів, за які він засуджений при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку.

Цей висновок, зокрема, грунтується на показах потерпілого ОСОБА_3, який як на досудовому слідстві, так і в суді давав послідовні і логічні покази стосовно обставин тих подій і посилався на незаконність дій ОСОБА_2, пов'язаних із вимушеною передачею ним останньому грошей в сумі триста доларів СІЛА, що мало місце 20.01.2007 р.

Як зазначав стосовно цього потерпілий, - ОСОБА_2, встановивши, що він зник з місця ДТП, в розмові з ним вказував, що на його пошуки затрачено багато часу і матеріальних затрат, даючи зрозуміти, що за це він має розрахуватися із ним. При цьому також пояснював, що він не буде притягнутий до кримінальної відповідальності.

На його, ОСОБА_3, запитання чи буде достатнім для компенсації затрат двісті, маючи у виду, доларів США, ОСОБА_2 відповів, що триста.

Ця розмова відбулася 19.01.2007 р. А наступного дня туди ж, - на станцію технічного обслуговування автомобілів по вул. Сєдова, 116 в м. Черкаси, прибув знову ОСОБА_2 і отримав від нього вказані гроші в сумі триста доларів США.

Про те, що ОСОБА_3 в кінці грудня 2006 р. цікавився працівник ДАІ ОСОБА_2, підтвердив свідок ОСОБА_4, який пояснив, що той двічі приїжджав на СТО, де на той час працював потерпілий.

В зв'язку з цим він і попередив його, щоб він узгодив всі свої особисті питання з міліцією і щоб ті не відволікали його від роботи.

Ці обставини судом були досліджені належним чином і їм дана вірна юридична оцінка.

В зв'язку з цим посилання засудженого на те, що отримання ним у ОСОБА_3 грошей мало місце для подальшої їх передачі потерпілому у ДТП ОСОБА_6, на увагу не заслуговують і є такими, що направлені на ухилення його від відповідальності за скоєне.

Як показував стосовно цього сам ОСОБА_6, у нього з ОСОБА_2 дійсно відбулася розмова про понесення ним затрат в зв'язку з розшуком ОСОБА_3 Проте мови про конкретну суму і отримання її ОСОБА_2 для їх йому передачі, між ними не велося.

Таким чином, вказані доводи про передачу грошей ОСОБА_6 суперечать фактичним обставинам справи.

Надуманими, на думку колегії суддів, є і посилання засудженого про те, що в даному випадку мала місце провокація хабара і ініціатором її був працівник ОСОБА_7 0.1.

Як стосовно цього встановлено по справі, ОСОБА_3 20.07.2007 р. офіційно в усній формі звернувся в УБОЗ із заявою про вимагання в нього ОСОБА_2 грошей в сумі 300 доларів США за непритягнення його до кримінальної відповідальності.

При цьому він був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно ст. 383 КПК України. З цього приводу працівником ОСОБА_7 ОСОБА_5 і був складений протокол його усної заяви(т. 1 а. с.3,4).

Про те, що в даному випадку мала місце провокація хабара з ініціативи вказаної особи, ні під час слідства, ні в судовому засіданні доказів встановлено не було.

Таким чином, працівники ОСОБА_7 були присутні під час передачі грошей, а потім і затримували ОСОБА_2 в зв'язку із поданою заявою ОСОБА_3

В зв'язку з цим в діях ОСОБА_5 ніяких порушень норм закону не вбачається.

Більше того, не посилався на них засуджений і на час закінчення розслідування справи, не заявляючи з цього приводу ніяких заяв та клопотань(т. 1 а. с. 222).

Що стосується заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які нібито явилися підставою для скасування попереднього вироку суду і під час повторного розгляду справи не були досліджені судом першої інстанції, на що вказує в апеляції ОСОБА_2, то це посилання не відповідає дійсності, оскільки згідно протоколу судового засідання(т. 2 а. с. 204) ці заяви досліджувалися(т. 2 а. с. 158, 159).

Підставою ж скасування попереднього вироку явилась однобічність і неповнота судового слідства та істотне порушення норм КПК.

Стосовно цього в ухвалі апеляційного суду лише зазначено, що при новому розгляді справи після скасування вироку суду підлягають дослідженню і письмові заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Не заслуговує на увагу також і посилання засудженого про надуманість заяви ОСОБА_3 про вимагання в нього довідки для ДАІ про роботу його в ОСОБА_4 оскільки в цьому не було потреби так як в період із 1.12.2006 р. по 15.01.2007 р. він працював в ПП «Енергія».

Як зазначено вище, матеріалами справи достовірно встановлено, що вказані події відбувалися на станції технічного обслуговування, де на той час працював ОСОБА_3

До того ж вказані події відбувалися після 15.01.2007 р., тобто в той час коли ОСОБА_3 в ПП «Енергія» вже не працював. Таким чином з врахуванням наявних по справі доказів суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні тих злочинів, за які він засуджений.

Дії його за вказаними статтями закону судом кваліфіковані вірно.

Що стосується покарання, то воно за ст. ст. 190 ч. 1, 364 ч. З КК України ОСОБА_2 призначене відповідно до вимог ст. ст. 66, 67 КК України з врахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчинених злочинів та позитивних даних про особу засудженого. Покарання призначені в межах санкції цих законів і є розмірними скоєному

Разом з тим покарання за ст. 27 ч. 4 ст. 369 ч. 1 КК України у вигляді одного року обмеження волі є таким, що не відповідає санкції цієї норми закону оскільки ст. 369 ч. 1 КК України покарання у вигляді обмеження волі передбачене від двох до п'яти років.

Суд же, призначаючи такий вид покарання у вигляді одного року, зовсім не мотивував чому він дійшов до висновку. Тому колегія суддів, врахувавши всі обставини справи, призначає йому за цей злочин покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України визначає у вигляді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на два роки, із застосуванням до призначеного покарання вимог ст. 75 КК України.

Враховуючи всі обставини вчинення ОСОБА_2 вказаних злочинів, позитивні дані про його особу, суму отриманого хабара, колегія судців не вбачає підстав для призначення йому реальної міри покарання, про що ставить питання прокурор в апеляції з доповненням, останнім не приведені переконливі докази призначення ОСОБА_2 такої міри покарання.

При цьому не підлягають також до задоволення із підстав, викладених вище у вироку, і доводи засудженого в апеляційній скарзі з доповненням про скасування вироку і закриття справи через однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків фактичним обставинам справи та істотні порушення норм КПК.

Його посилання на ненадання ОСОБА_3С, як потерпілому, можливості виступити в судових дебатах також на увагу не заслуговує, оскільки в останньому судовому засіданні той участі не приймав і клопотання про його обов'язкову участь того дня ніхто із учасників судового засідання не заявляв.

Керуючись ст. ст. 364, 365, 378 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію з доповненням засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляцію з доповненням прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, задовольнити частково.В

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.12.2009 р. відносно ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_2 за ст. 190 ч. 1 КК України один рік обмеження волі; за ст. ст. 27 ч. 4, 369 ч. 1 КК України два роки обмеження волі; за ст. 364 ч. З КК України п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, зобов'язавши його періодично з'являтися в органи кримінально-виконавчої системи по місцю проживання для реєстрації та не змінювати без відому цих органів місце постійного проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Стягнути із засудженого ОСОБА_2 судові витрати за проведення по справі хімічної експертизи в сумі 88,26 грн., техніко-криміналістичної експертизи 82,39 грн., а всього 170 грн. 65 коп., які перерахувати в УДК в Черкаській області, код 25574009 р/р 0037 МФО 854018 за послуги НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області.

Речові докази по справі: міні відеокасета ТБК 8 тт НО90, диктофон «Оіутриз» Реагісопіег 8725 № 954888 0//Ф, мікроаудіокасети «ТБК» МС-90, які перебувають на зберіганні в камері речових доказів прокуратури Черкаської області, відеокасета з оглядом місця події від 20.01.2007 р., яка знаходиться при справі, відеокасету Е-180 з копією оперативного запису факту одержання грошових коштів, яка зберігається при справі -знищити, грошові кошти в сумі 300 доларів США, які знаходяться на зберіганні в режимно-секретній частині прокуратури Черкаської області - повернути за належністю ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду України через апеляційний суд Черкаської області учасниками процесу на протязі одного місяця.