Справа 612/509/15-к
1-КС/612/84/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 р. смт. Близнюки
В С Т А Н О В И В :
Заступник начальника СВ Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області капітан міліції ОСОБА_2 звернувся із зазначеним клопотанням до слідчого судді, обґрунтовуючи його наступним.
05.08.2015 року до ЧЧ ВМ (с. Близнюки) Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що він просить притягнути до кримінальної відповідальності раніше невідомих йому осіб, які 03.08.2015 року, приблизно о 17:00 годині здійснили на нього напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насиллям небезпечним для життя та здоров`я. В той момент потерпілий перебував на території току в с. Берестове Близнюківського району Харківської області.
05.08.2015 року до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 03.08.2015 року, близько 18-00 години, невідомі особи знаходячись поблизу ставка, який розташований в с. Преображенівка Близнюківського району Харківської області відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки "LG", чим спричинили матеріальний збиток у сумі 200 грн.
14.08.2015 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
14.08.2015 року, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , були вилучені два мобільних телефони. Зі слів підозрюваного ОСОБА_4 мобільні телефони: NOKIA «6700c-1» imei НОМЕР_1 ; «SAMSUNG» «GT-E1200I» imei НОМЕР_2 , належать йому.
Мобільні телефони можуть бути речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Телефони, вилучені слідчим, відповідають критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Санкцією ч. 2 ст. 187 КК України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим і належить арештувати майно, яке вилучене в ході обшуку.
Крім того вказують, що зазначені мобільні телефони, як речові докази необхідні для встановлення їх місцезнаходження на момент скоєння даного кримінального правопорушення.
Заступник начальника СВ Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області капітан міліції ОСОБА_2 у судовому засіданні на задоволенні клопотання про арешт майна наполягав, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні, вказуючи що ці речі мають важливе значення для справи в тому числі як речові докази.
ОСОБА_4 , та його захисник адвокат ОСОБА_7 , будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися.
На підставі ч.1 ст. 172 КПК України клопотання розглянуте у їх відсутність.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасового вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
При розгляді клопотання слідчого про арешт майна встановлено наступне.
14.08. 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище злочинів. Ухвалою слідчого судді від 14.08. 2015 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Матеріали кримінального провадження містять достатні докази які вказують що саме ОСОБА_4 вчинені зазначені вище злочини.
Подане до суду клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.ч.1, 2 ст. 171 КПК України, погоджене з прокурором, подане до суду відповідно до вимог ч.5 ст. 171 КПК України - в перший робочий день після вилучення майна.
Майно, про арешт якого клопочуть, було виявлене за місцем проживання ОСОБА_4 і вилучене під час проведення там обшуку 14.08. 2015 року, що вбачається з протоколу обшуку від цієї дати.
Відповідно до ст. 98 КПК України мобільні телефони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Отже є достатні підстави вважати, що вилучені речі можуть зберігати на собі сліди злочину, а тому на них може бути накладено арешт, що передбачено ч.2 ст. 170, п.1 ч.2 ст. 167 КПК України.
Крім того арешт на майно, на підставі ч.3 ст. 170 КПК України, має бути накладений і в силу того, що санкція ч.2 ст. 187 КК України передбачає конфіскацію майна.
На тимчасово вилучене у ОСОБА_8 майно, на підставі ч.4 ст. 170 КПК України має бути накладена заборона розпоряджатися ним та його використовувати, оскільки не прийняття таких заходів може призвести до зникнення, втрати або пошкодження цього майна та інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Суттєвих шкідливих наслідків накладення арешту на вищезазначене майно, як для власника так і для і інших осіб, не вбачається.
Спосіб, у який обмежується право власності, відповідає завданням кримінального провадження, враховує обставини вчиненого двох тяжких злочинів, є розумним, спів розмірним і найменш обтяжливим.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України,
У Х В А Л И В :
Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Царедарівка Лозівського району Харківської області, громадянин України, українця, не працюючий, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . раніше судимий 03 квітня 2013 року за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк 3 роки: NOKIA «6700c-1» imei НОМЕР_1 ; «SAMSUNG» «GT-E1200I» imei НОМЕР_2 .
Заборонити ОСОБА_4 розпоряджатися будь-яким чином та використовувати майно на яке накладено арешт.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня надіслати прокурору, слідчому, підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 .
Ухвала підлягає оскарженню, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1