Справа № 275/456/15-к
У Х В А Л А
19 серпня 2015 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

старшого прокурора прокуратури ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію»,

ВСТАНОВИВ:

4 серпня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 про застосування відносно нього амністії згідно Закону України «Про амністію" від 19 квітня 2007 року .

В своїй заяві ОСОБА_4 вказує, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 21 травня 2001 року він був засуджений за ч. 2 ст. 215, 43 КК України(в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі в ВТК суворого режиму з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

29 грудня 2011 року відповідно до ухвали Коростенського міськрайсуд від 21 грудня 2011 року він був звільнений з Корост енської ВК № 71 умовно-достроково терміном на 3 роки 9 місяців 18 днів . Амністія відносно нього не застосовувалася.

Так як він являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом війни 2 групи, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, одна з яких інвалід, порушень діючого законодавства не допускав, характеризується позитивно просить звільнити його від основного та додаткового покарання .

Додатково в заяві вказав, що у відповідності до вимог пунктів «Г», «Д» ст.. 7 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року амністія не застосовується до осіб, які після винесення вироку, але до повного відбуття покарання вчинили носий злочин, «які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково і знову вчинили умисний злочин протягом невідбутої частини покарання».

В судовому засіданні ОСОБА_4 , підтримав свою заяву.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення даної заяви вказавши, що згідно Закону України «Про амністію» амністія не застосовується до осіб які вчинили злочин(злочини), наслідком якого (яких) стала загибель двох чи більше людей.

Суд вважає, що заява засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вироку Вишгородського районного суду Київської області від 23 травня 2001 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 215 КК України(в ред. 1960 року) до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.. 43 КК України ( в редакції 1960 року) до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Іванівського районного суду Київської області від 1 квітня 1998 року і остаточну міру покарання ОСОБА_5 призначено 8 років позбавлення волі у ВТК суворого режиму з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років.

Тобто він засуджений за злочин ,що потягнуло за собою загибель одної особи. Якби він був засуджений за ч. 3 ст. 215 КК України (в редакції 1960 року) то вона визначає покарання за загибель 2 та більше осіб.

Відповідно до висновку науково-практичної експертизи ( математичне додавання) здійснюється лише коли особа здійснила одного дня, дві дорожньо-транспортні пригоди і спричинила в кожному випадку загибель по одній особі.

Засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 215 КК України(1960 рік) за порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого, а тому застосування ст.. 43 КК України(1960 року) в частині призначення покарання в даному випадку не вливає на статус засудженого і не змінює цей статус.

Згідно копій посвідчень, копій про народження дітей ОСОБА_4 являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом війни 2 групи, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, одна з яких інвалід.

Обмеження щодо застосування амністії гідно ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Копії постанов про закінчення виконавчого провадження підтверджують, що ОСОБА_4 повністю відшкодував потерпілим моральну та матеріальну шкоду.

У відповідності до п. «Б»,» Д», «Е», «Ж» ст.1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, керуючись ст..539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

На підставі п. «Б»,» Д», «Е», «Ж» ст.1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття основного та додаткового покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 23 травня 2001 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1