Справа № 592/6788/14-к
Провадження № 1-кс/592/1964/14

УХВАЛА

27 червня 2014 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Сумській області ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0000065, внесеного до ЄРДР 25.04.2014 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 ч.3 КК України,
Перевірив наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасника судового провадження слідчого ОСОБА_3 ,
встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та обґрунтовуючи внесене клопотання зазначив, що досудовим слідством встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 2014 року незаконно виготовляють фальсифіковані алкогольні напої без дотримання санітарних норм, стандартів, правил гігієни, з недоброякісної сировини, шляхом змішування з водою, смаковими домішками та барвниками, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.
За результатами проведених оперативно-розшукових заходів отримано зразки алкогольних напоїв, які незаконно виготовляються вище зазначеними громадянинами. У відповідності до наданих Комунальним підприємством Сумської обласної ради Лабораторія по контролю за якістю харчових продуктів листа №20 від 25.04.14 та протоколів №№ 04, 05 від 25.04.14 дана спиртовмісна рідина не відповідає вимогам НД за органолептичними показниками, маркуванням, розливу в ПЕТ пляшку, завищеною масової концентрації альдегідів, масової концентрації сивушного масла, об`ємною часткою метилового спирту, спиртовмісна рідина не є горілкою і виготовлена непромисловим способом.
Згідно висновку №02/4 від 25.04.14 санітарно-епідеміологічної експертизи Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України вживання вище зазначених спиртовмісних сумішей становить загрозу для життя і здоров`я людини.
24.06.14 ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_5 на території Сумського обласного психоневрологічного диспансеру по вул. Ковпака, м. Суми збули ОСОБА_7 незаконно виготовлені алкогольні напої в кількості 35 л., отримавши за це 840 грн.
Реалізовані громадянину ОСОБА_7 незаконно виготовлені алкогольні напої в кількості 35 л. 24.06.14, безпосередньо після їх придбання виявлено та вилучено працівниками податкової міліції за результатом огляду місця події при цьому гр. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Під час затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_6 було проведено обшук затриманої особи підозрюваної у вчиненні злочину.
Під час проведення обшуку гр. ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон Lenovo S 650 білого кольору який має два ІМЕІ: 1. НОМЕР_1 ; 2. НОМЕР_2 . В телефоні знаходиться дві SIM картки: 1. Оператора МТС ідентифікаційний номер карки НОМЕР_3 номер абонента: НОМЕР_4 ; 2. Оператора Київстарідентифікаційний номер карки НОМЕР_5 номер абонента: НОМЕР_6 (протокол огляду від 25.06.2014).
Підозрювана ОСОБА_6 постійно спілкувався за допомогою вищевказаних мобільних телефонів, здійснювала переговори з питань придбання та реалізації незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Мобільний телефон має статус тимчасового вилученого майна. Вилучений телефон належать гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
25.06.2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Суми, громадянці України, раніше не судимій, паспорт НОМЕР_7 , виданий 17.06.2005, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про те, що вона підозрюється у незаконному зберіганні з метою збуту, незаконному транспортуванні з метою збуту, збуті незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв) та у незаконному виготовленні алкогольних напоїв з недоброякісної сировини, що становить загрозу для життя і здоров`я людей, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 204 ч.1 та 204 ч. 3 КК України.
На даний час є достатні підстави вважати, що тимчасові вилучені предмети та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення. Тому дані предмети та документи можуть бути використані, як докази фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. Тому виникла необхідність у визнанні вилучених предметів та документів речовими доказами.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту.
Розглянувши клопотання та додані до нього документи, з`ясувавши думку слідчого, вважаю, що вказане клопотання слідчого, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має бути залишене без задоволення в зв`язку з наступними обставинами.
Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В ст. 170 КПК України визначені підстави для арешту майна. Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Крім того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Слідчим не наведено переконливих підстав для накладення арешту на майно. Слідчий не позбавлений можливості відповідно до ст.. 110 КПК України винести мотивовану постанову, щодо даного майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Сумській області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0000065, внесеного до ЄРДР 25.04.2014 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 ч.3 КК України відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1