Провадження № 1-кп/537/277/2015
Справа № 537/4009/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.06.2015 року за №0000721, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, який не одружений, працює перевізником ПП "Автокрона", має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
07.06.2015 року близько 10 годин 00 хв. біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних стосунків з приводу боргових зобов`язань під час сварки наніс ОСОБА_4 декілька ударів в обличчя та по голові. Після чого ОСОБА_6 повалив ОСОБА_4 на землю та наніс йому ще декілька ударів кулаками по голові та тулубу. Коли ОСОБА_4 намагався піднятися із землі, ОСОБА_6 спричинив йому ще декілька ударів ногами по ногам та тулубу. Таким чином ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та саден голови, тулуба, кінцівок, крововилив під слизову оболонку верхньої губи.

В судовому засіданні ОСОБА_6 не визнав вину в пред`явленому обвинуваченні, стверджував, що не бив ОСОБА_4 . Пояснив, що ОСОБА_4 заборгував йому грошові кошти. Влітку 2015 року ОСОБА_4 не однократно телефонував йому та просив приїхати, щоб вирішити питання по заборгованості. ОСОБА_6 спочатку не бажав спілкуватися с ОСОБА_4 , потім відповів на його телефонний дзвінок, погодився на його пропозицію. Коли ОСОБА_6 приїхав на мотоциклі до ОСОБА_4 до будинку по АДРЕСА_2 , то одразу із двору вийшли втрьох ОСОБА_4 , його цивільна дружина ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_8 в руках був підкосок. Тоді ОСОБА_6 відібрав у ОСОБА_8 підкосок та закинув його за паркан. ОСОБА_4 штовхнув мотоцикл, від чого той впав та зламалися дзеркала. За вказівкою ОСОБА_4 жінки взяли мотоцикл, належний ОСОБА_6 та почали котити його до себе у двір. ОСОБА_6 відібрав у жінок мотоцикл та поїхав додому. ОСОБА_6 стверджував, що він не чипав ОСОБА_4 , нікого не бив, лише відштовхував жінок, коли відбирав підкосок та мотоцикл. Під час цієї штовханини у ОСОБА_6 зламався браслет годинника на руці, розірвалась майка, а також були подряпини на колінах.

Проте вина обвинуваченого повністю доведена зібраними по справі та дослідженими у суді наступними доказами, сумнівів у яких у суду не виникає.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що ОСОБА_6 забрав автомобіль, половина якого належала його цивільній дружині ОСОБА_7 . З цих підстав ОСОБА_4 неодноразово дзвонив ОСОБА_6 , але останній відмовлявся спілкуватися. 07.06.2015 року ОСОБА_6 відповів на телефонний дзвінок ОСОБА_4 та погодився приїхати до його будинку по вул. Насосній в м. Кременчук. ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чекали ОСОБА_6 у дворі будинку. Почувши звук мотора мотоцикла, ОСОБА_4 з ОСОБА_7 вийшли на вулицю зустріти ОСОБА_6 та вирішити питання щодо повернення автомобіля. ОСОБА_8 залишилися у дворі будинку. Але розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не відбулося. ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 удар кулаком по обличчю в область губи, від якого він впав на землю. Після чого ОСОБА_6 зверху сів ОСОБА_4 на живіт та продовжив душити його та бити кулаками по голові, обличчю та тулубу. ОСОБА_4 не міг захиститися, оскільки ОСОБА_6 придавив його та тримав своїм тілом та колінами. Під час бійки дружина ОСОБА_7 почала кричати на допомогу. Вибігла теща ОСОБА_8 із ржавим металевим лезом від підкоску. При цьому ОСОБА_6 встав с ОСОБА_4 відібрав у тещі лезо та закинув його за паркан. В цей момент ОСОБА_4 також підвівся. Тоді ОСОБА_6 ще декілька раз вдарив ОСОБА_4 ногами по тулубу і ногам. Потім сів на мотоцикл та зник з місця скоєння злочину. ОСОБА_4 повідомив, що він не бив ОСОБА_6 та ніхто не забирав його мотоцикл. ОСОБА_4 повідомив, що в їх сім`ї нормальні стосунки. ОСОБА_4 визнав, що під час події перебував в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню.

Свідок ОСОБА_8 дала суду показання, що ОСОБА_4 проживає з її донькою ОСОБА_7 в будинку по АДРЕСА_2 . В їх сім`ї нормальні стосунки. ОСОБА_6 незаконно відібрав у ОСОБА_7 автомобіль, половина в якому належала останній на праві власності. ОСОБА_6 відмовлявся повертати автомобіль. ОСОБА_4 неодноразово телефонував ОСОБА_6 для вирішення цього питання. Коли ОСОБА_6 приїхав за місцем їх проживання, вона залишилася у дворі будинку, а її донька ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вийшли на вулицю до ОСОБА_6 . Майже одразу ОСОБА_8 почула звуки ударів, заклики доньки про допомогу та зателефонувати в міліцію. Тому ОСОБА_8 взяла дерев`яну палку та вибігла на вулицю, де побачила, що ОСОБА_4 лежав на землі, а ОСОБА_6 сидів на ньому зверху, придавивши своїм тілом та колінами, та наносив йому удари кулаками по обличчю та голові. Побачивши її, ОСОБА_6 встав з ОСОБА_4 , штовхнув ОСОБА_8 , від чого вона впала на землю, відібрав палку та викинув її за паркан. Потім ОСОБА_6 сів на мотоцикл та поїхав з міста скоєння злочину.

Свідок ОСОБА_7 не з`явилася в судове засідання, хоча повідомлялася про місце і час розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим вона не була допитана судом. Учасники процесу повідомили про неможливість її явки, оскільки на даний час вона перебуває за межами України на заробітках.

В порушення вимог ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення не виконала свого обов`язку щодо забезпечення присутності під час судового розгляду свідка обвинувачення ОСОБА_7 , а тому суд був позбавлений можливості її допитати.

Висновком експерта Кременчуцького міжрайонного відділення обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації №581 від 17.06.2015 року встановлено, що у ОСОБА_4 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та саден голови, тулуба, кінцівок, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, які утворились від неодноразової дії тупих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, не виключно в результаті ударів рукою стиснутою в кулак чи ногою, взутою у взуття, можливо у вказаний потерпілим строк, про що свідчить їх характер. Виявлені тілесні ушкодження не характеріні утворенню в результаті вільного падіння тіла з висоти власного росту, а також з наданням йому прискорення, про що свідчить їх локалізація.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2015 року ОСОБА_4 в присутності понятих показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Висновком експерта Кременчуцького міжрайонного відділення обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації №779 від 27.07.2015 року встановлено, що показання ОСОБА_4 , дані ним під час слідчого експерименту, можуть відповідати щодо характеру, локалізації, механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі потерпілого.

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не бив ОСОБА_4 спростовуються показаннями допитаних судом потерпілого та свідка ОСОБА_8 , висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту.

Суд критично відноситься к твердженням сторони захисту про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 могли спричинити будь-хто, в тому числі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими у останнього негативні стосунки, або інші невідомі особи.

Так, ОСОБА_6 не зазначив конкретних доказів на підтвердження свого алібі. Не зазначив ані мотиви, ані сліди вчинення злочину іншими особами. Навпаки, в судовому засіданні під час допиту свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_4 повідомили, що між ними склалися нормальні стосунки, бійок не було.

Суд критично відноситься к твердженням сторони захисту про те, що показання свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_4 є суперечливими, а тому є недопустимими доказами.

Так, свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_4 дали однакові показання, що ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_4 , а також щодо механізму нанесення ударів. Разом з тим, вони дали різні показання щодо предмету, який знаходився в руках свідка ОСОБА_8 , яка вибігла на крики про допомогу, коли ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження потерпілому. Цей факт не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_6 у справі щодо умисного нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , а тому не є предметом доказування. Тому суд вважає належними та допустимими доказами показання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , дані під час допиту в судовому засіданні.

Разом з тим, суд вважає, що показання дані обвинуваченим ОСОБА_6 під час допиту про те, що після конфлікту з ОСОБА_4 у нього були тілесні ушкодження на колінах лише підтверджують правдивість показань потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 про механізм нанесення тілесних ушкоджень, а саме, що ОСОБА_6 сів зверху на ОСОБА_4 та придавив його своїм тілом та колінами.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

А тому дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України по факту умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Суд вважає, що під час досудового слідства та судового розгляду не було порушено право ОСОБА_6 на захист. ОСОБА_6 відмовився від отримання обвинувального акту в присутності понятих, він також відмовлявся і в судовому засіданні від підпису на підтвердження факту повідомлення його про місце і час розгляду справи, диспозитивно розпорядившись своїми правами. Проте суд забезпечив право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, шляхом залучення захисника, який до початку судового розгляду ознайомився з матеріалами провадження, в тому числі з обвинувальним актом, що підтверджено її особистим підписом, та надав обвинуваченому кваліфіковану правову допомогу.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, а саме те що злочин був направлений проти життя та здоров`я особи.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

ОСОБА_6 має вищу освіту, працює, має задовільний стан здоров`я.

Суд не вбачає наявними обставини, які в силу ст.66 КК України, пом`якшують покарання.

Суд не вважає наявними обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинений ним злочин в межах санкції закону, а саме громадські роботи на строк 120 годин.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо ОСОБА_9 не обирався запобіжний захід. Відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило. Суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177, ст.178 КПК України, для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання громадські роботи на строк 120 годин.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .