АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/259/16 Справа № 183/5782/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

11 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0001012 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого 29 вересня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки, і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Провадження № 11-кп/774/259/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. ч. 2 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
На зазначений вирок заступник прокурора Дніпропетровської області приніс апеляційну скаргу, в якій просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Вирок Новомосковського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року, яким ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Прокурор вважає застосування до покарання, призначеного ОСОБА_7 статті 75 КК України необґрунтованим, невмотивованим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, через м`якість. Так, в апеляції зазначається на залишення судом поза увагою тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які за своєю ступеню є тяжкими злочинами, вчиненими проти власності. Вказується і на ретельне планування ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення, застосування фізичного насильства проти потерпілої ОСОБА_10 ..

Між тим, прокурором зазначається, що 29 вересня 2015 року ОСОБА_11 було засуджено міськрайонним судом за вчинення аналогічного умисного злочину прости власності, який мав місце 27 березня 2015 року.

За твердженням прокурора висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у місцях позбавлення волі є безпідставним і ґрунтується на висновках, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_12 20 червня 2015 року близько 22 години 40 хвилин, знаходячись біля будинку № 13 по вул. Комсомольській м. Новомосковська Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов позаду до ОСОБА_13 , та обома руками шляхом ривку зірвав з правого плеча останньої жіночу сумку, всередині якої знаходився мобільний телефон марки «Samsung GT-E1272» вартістю 394, 50 грн, всередині якого знаходилася сім-карта «Київстар», яка для потерпілої не несе матеріальної цінності, дерматиновий гаманець, який для потерпілої не несе матеріальної цінності, в якому знаходилося 240 грн., чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 634, 50 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_12 25 червня 2015 року близько 23 години 50 хвилин, знаходячись біля пам`ятника «Вічний вогонь» поблизу будинку № 4 по вул. Червоноармійській м. Новомосковська Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов позаду до ОСОБА_10 та, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, обома руками схопив за її шию та почав здавлювати, в результаті чого ОСОБА_10 впала на землю, а ОСОБА_12 з її жіночої сумки відкрито заволодів шкіряним гаманцем вартістю 306 грн., всередині якого знаходилися кошти у розмірі 37 грн., кредитна картка «ПриватБанку», стипендіальна картка «ПриватБанку», а також мобільним телефоном «Impression» ImSmart С471 вартістю 2399 грн., всередині якого знаходилася сім-карта мобільного оператора «Київстар» та сім-карта мобільного оператора «МТС», які для потерпілої не несуть матеріальної цінності, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2742 грн..

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу, повторила доводи, викладені в ній та просила її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок без змін, оскільки, на їх думку, призначене покарання є справедливим та обґрунтованим.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі прокурора і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляції прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Як передбачено ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, думки потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, а в якості обставин, які пом`якшують покарання, визнав щире каяття обвинуваченого та відшкодування шкоди потерпілим.

Разом з тим, місцевий суд, обираючи такий вид покарання, не в повній мірі врахував визначені ст. 75 КК України умови та підстави для призначення такого покарання, і які б об`єктивно вказували на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Поза увагою суду залишились ряд конкретних обставин вчинення злочину та дані про особу обвинуваченого, які ставлять під сумнів законність вироку в частині призначеного покарання.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено що обвинувачений ОСОБА_7 в короткий термін вчинив два кримінальних правопорушення проти власності, які віднесені до категорії тяжких злочинів, коли об`єктами для нападу він вибирав беззахисних жінок, які не могли чинити йому належний опір.

Крім того, як вбачається зі службової характеристики, ОСОБА_7 , характеризується за місцем військової служби лише з негативної сторони.

Той факт, що ОСОБА_7 вчинив аналогічний злочин 27 березня 2015 року, за який був засуджений вироком суду від 29 вересня 2015 року до покарання з випробуванням, а в червні 2015 року вчинив два таких злочини, також характеризує обвинуваченого як особу, яка систематично вчиняла тяжкі корисливі кримінальні правопорушення, до його викриття.

Наведені обставини суттєво підвищують ступінь тяжкості вчинених злочинів та свідчать про небезпечність обвинуваченого, як особи, для суспільства.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання є несправедливим внаслідок м`якості, а тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок відносно обвинуваченого в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок.

Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 414 КПК України, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 , яким він був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання відносно ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку апеляційного суду.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області