Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-315/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2011 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

за участю прокурора Кінько Р.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В середині червня 2011 року, в денний час, ОСОБА_1, знаходячись на території свого домоволодіння по вул. С.Дежньова, 4 в м. Первомайську Миколаївської області, з метою взяти табаку, відчинив ключем навісний замок і через вхідні двері зайшов в середину свого будинку, який він у травні 2011 року здав в оренду за усною домовленістю ОСОБА_2 В цей же час у ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного спяніння, виник намір на незаконне заволодіння чужим майном. Виконуючи задумане, ОСОБА_1 з підвіконня в кімнаті взяв належні ОСОБА_2 гроші в сумі 200 грн., при собі виніс їх з будинку і розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на суму 200 грн.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у предявленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір заподіяної шкоди не заперечував і пояснив, що дійсно проживав у будинку по вул. С.Дежньова, 4 в м. Первомайську, частину будинку здав в найом ОСОБА_2, однак мав вільний доступ до цієї частини будинку. В середині червня цього року, якось удень, був пяний, зайшов до частини будинку, де жив ОСОБА_2 і з підвіконня викрав належні йому 200 грн. У скоєному розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій повністю підтримав пояснення, що давав на досудовому слідстві та зазначив, що претензій до ОСОБА_3 не має. На досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що влітку 2011 року проживав в будинку у ОСОБА_3, який зачиняв на навісний замок, однак господар знав, де він зберігає ключ і мав доступ до приміщення. В середині червня він із співмешканкою близько 3 години ранку пішов на ринок, а коли повернулися по обіді, виявив, що з підвіконня пропали 200 грн. купюрами 100 грн. та по 50 грн. У викраденні запідозрив ОСОБА_3, оскільки лише він знав, де схований ключ. Згодом він знайшов гроші у ОСОБА_3 і той зізнався, що він їх викрав. В даний час матеріальну шкоду йому повністю відшкодовано /а.с.18-19/.

Крім повного визнання своєї провини самим ОСОБА_3, його вина підтверджується наведеними поясненнями потерпілого та протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину /а.с.22-23/, під час якого ОСОБА_1 показав і розказав, яким чином вчинив злочин.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також данні про особу винного, який не працює, військовозобовязаний, не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, ухилявся від суду, відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_3, суд визнає повне визнання своє провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді арешту, оскільки він не має роботи, заробітку, тобто йому неможна призначити покарання у вигляді штрафу, виправних робіт; оскільки ОСОБА_1 ухилявся від суду, є сенс вважати, що він буде ухилятись від виконання покарання, тому громадські роботи суд вважає призначати недоцільним, а покарання у вигляді позбавлення волі є занадто суворим в даному випадку. Суд вважає, що покарання у вигляді арешту найбільш доцільне в даному випадку і може забезпечити виправлення підсудного.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити взяття під варту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 01 листопада 2011 року.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

СУДДЯ: