Справа № 11-193/10 Головуючий у І інстанції Машарова З.А.
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 115 ч. 1 КК України 24.02.2010
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2010 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Миколюка О.В.

суддів Гайдай Р.М., Дриги А.М.

з участю прокурора Калишина С.П.

розглянув у відкритому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора м. Біла церква та засудженого ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 30 липня 2009 року яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, пр.-т Томилівський, 3 кв. 2, судимого

04.07.2007 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2, 76, 104 КК України на 4 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки

засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України на 9 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком остаточно призначено ОСОБА_2 10 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 23467 грн. матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що 20.03.2009 року, приблизно о 20 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у спальній кімнати будинку № 90/1 по вул. Гризодубової у м. Біла Церква за місцем проживання ОСОБА_4, де під час спільного розпиття алкогольних напоїв з останнім, між ними виникла суперечка, в ході якої неповнолітній ОСОБА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою помсти потерпілому ОСОБА_4, з метою заподіяння смерті останньому, умисно наніс йому удар кулаком по тулубу та потужний удар кулаком в шию, спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді пошкодження шкіри з крововиливом в лобній області, крапчастих внутрішньо шкіряних крововиливів на передній поверхні шиї в нижньому відділі, переломів підязикової кістки та хряща гортані, масивного крововиливу в підшкірно-жировій клітковині та в мяких тканинах шиї зліва. переломів 5, 7, 8, 9, 10 ребер зліва, крововиливів в мяких тканинах навколо переломів. Від потужного удару в шию потерпілий ОСОБА_4 впав на підлогу і втратив свідомість.

Після цього ОСОБА_2, з мотивів помсти, бажаючи довести свій злочинний намір, спрямований на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_4 до кінця, та з метою знищення слідів злочину, умисно, помітивши, що останній втратив свідомість, підпалив одяг у шафі спальної кімнати, де на підлозі лежав потерпілий ОСОБА_4 і після того як полумя розгорілося, розуміючи що останній перебуваючи у безпорадному стані не зможе загасити вогонь, зачинив вхідні двері вказаного будинку і залишив місце вчинення злочину спостерігаючи з вулиці за тим як відбувається пожежа. В результаті вищезазначених злочинних дій ОСОБА_2 потерпілий А.М. помер на місці вчинення злочину.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.07.2007 року, остаточно призначити покарання у виді 13 років позбавлення волі у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, тобто внаслідок його мякості.

Судом при призначенні покарання не враховано належним чином особу підсудного, тяжкість та спосіб вчиненого ним злочину, а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але висновків для себе не зробив, за місцем навчання характеризується негативно.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції просить вирок змінити та обрати більш мяке покарання щодо нього, оскільки в нього були нормальні стосунки з потерпілим і мети вбивати останнього в нього не було, це був збіг обставин, потерпілий сам почав сварку.

Судом не враховано, що він вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а також є неповнолітнім.

В доповнені до апеляції ОСОБА_2 просить вирок щодо нього скасувати, так як вирок є надто суворим, справу направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд та перекваліфікувати його дії зі ст. 115 ч. 1 на ст. 119 КК України, оскільки попередні його свідчення є неправдиві, він їх писав під тиском працівників міліції, будинок він не палив.

Потерпіла ОСОБА_5 в апеляції просить вирок щодо ОСОБА_2 скасувати через неправильну кваліфікацію дій останнього та не відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину і особі засудженого.

Дії ОСОБА_2 свідчать про спосіб вчинення вбивства з особливою жорстокістю, а тому злочин має бути кваліфікований за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

При призначенні покарання засудженому не враховано, що злочин він вчинив в стані алкогольного спяніння.

Справу просить направити для проведення додаткового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий свою апеляцію підтримав в повному обсязі, засудженого ОСОБА_2, котрий підтримав доповнення до апеляції і просить вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд та перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК України, апеляцію прокурора він не підтримує, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до переконання, що апеляції до задоволення не підлягають з таких підстав.

Вина засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину за який він засуджений доведена доказами зібраними в ході досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_2 про те, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 119 КК України, що будинок потерпілого він не підпалював та те, що показання в ході досудового слідства давав під тиском працівників міліції є необґрунтованими та надуманими.

Як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні він вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, будь-яких заяв про те, що в ході досудового слідства до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства він не робив, крім того його заява є некоректною.

Будь-яких доказів, які давали б підстави вірити засудженому в тому, що до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства з матеріалів справи не вбачається.

В ході відтворення обстановки та обставин події з участю захисника 21.03.2009 року ОСОБА_2 на місці злочину розказував та показував обставини вчинення ним умисного вбивства потерпілого ОСОБА_4, та як підпалив одяг у шафі щоб приховати сліди вчинення злочину.

Згідно з висновками судової пожежно-технічної експертизи № 7 від 30.05.2009 року, причиною пожежі 20.03.2009 року в буд. 90/1 по вул. Гризодубової у м. Біла Церква стало занесення стороннього відкритого полумяного джерела запалювання (ймовірно сірника чи запальнички) до речей, що знаходились в правій частині шафи, що знаходилась ліворуч від входу в кімнату № 3.

Даний висновок експертизи підтверджує показання засудженого ОСОБА_2 дані ним, як в ході досудового так і судового слідства.

Згідно з висновками судово-медичної експертизи № 143-22 від 2.06.2009 року, смерть ОСОБА_4 настала від гострого отруєння оксидом вуглецю.

При судово-медичному дослідженні трупа 21.03.2009 року виявлені наступні пошкодження: а) пошкодження шкіри з крововиливом в лобній області; крапчасті внутрішньо шкіряні крововиливи на передній поверхні шиї в нижньому відділі, переломи підязикової кістки та хряща гортані, масивний крововилив в підшкірно-жировій клітковині та в мяких тканинах шиї зліва, переломи 5, 7, 8, 9, 10 ребер зліва, крововиливи в мяких тканинах навколо переломів;

б) зміни шкіри на голові та кінцівках у вигляді ділянок на яких епідерміс відсутній і відкриває червону дерму (власне шкіру).

Пошкодження, описані в пункті 2а, заподіяні тупими предметами, могли виникнути від ударів кулаками по тілу ОСОБА_4 в строк і при обставинах указаних у постанові та ОСОБА_2 під час відтворення обстановки та обставин події.

Пошкодження, вказані в пункті 2б, виникли від дії високої температури ймовірно за життя потерпілого і можуть мати ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Пошкодження в лобній області мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом ребер зліва з крововиливами в мяких тканинах навколо них мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Пошкодження на шиї з наявністю морфологічних ознак шоку (понижене кровонаповнення внутрішніх органів; осередковий інтерстиціальний набряк, ділянки гострої альвеолярної емфіземи і уштелектазів в легенях; деліпідизація спонгіоцитів наднирників, набряк набубнявіння головного мозку, морфологічної ознаки гострої ниркової недостатності) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. Характер пошкоджень на шиї та наявність морфологічних ознак шоку, дають можливість вважати, що після отримання цих пошкоджень ОСОБА_4, міг втратити свідомість і, таким чином, не міг здійснювати активні дії.

Висновок вищевказаної експертизи підтверджує показання засудженого ОСОБА_2 дані ним, як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні в тій частині, що коли він дуже сильно вдарив ОСОБА_4 кулаком правої руки в шию, то останній впав і втратив свідомість. ОСОБА_4 не приходив до свідомості і він злякавшись, що вбив його з метою приховати сліди злочину підпалив одяг у шафі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд правильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_2 за ст. 115 ч. 1 КК України.

Щодо призначеного покарання ОСОБА_2, то підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини що обтяжують і помякшують покарання, а саме: його щире розкаяння у вчиненому та сприяння розкриттю злочину, неповнолітній вік на момент вчинення злочину, посередню характеристику з місця проживання, а також, обставиною, що обтяжує покарання, враховано рецидив злочинів та вчинення злочину в стані спяніння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора м. Біла Церква, засудженого ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 30 липня 2009 року, щодо ОСОБА_2 без зміни.

СУДДІ: