УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/9837/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №295/9837/15-к за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2015 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок суду, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає принципам призначення покарання та особі обвинуваченого, та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. При цьому, звертає увагу на неналежне врахування судом першої інстанції при призначенні покарання того, що ОСОБА_8 визнав свою вину в повному обсязі, щиросердно розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має цілий ряд хвороб, які потребують постійного лікування в межах стаціонару. За час проведення досудового слідства ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про ним вчинене, навчений та покараний наріканням оточуючих та близьких людей, проявив дійсно щиросердне розкаяння та зобов`язався відшкодувати завдану шкоду потерпілим.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання:
-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст.185 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_8 , визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Змінено ОСОБА_8 міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.
Початок строку відбуття ОСОБА_8 покарання обчислено з 19 жовтня 2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 736 грн. 56 коп. процесуальних витрат.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 1630 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_12 2850 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_13 250 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_14 1620 грн. матеріальної шкоди.
Питання про речові докази вирішено відповідно до норм ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 06 березня 2015 року близько 22 год. ОСОБА_8 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачив чужий автомобіль марки «ВАЗ - 2104», державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що належав ОСОБА_15 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_15 .
Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_8 , місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
27 березня 2015 року близько 13 год. ОСОБА_8 знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , де побачив чужий автомобіль марки «ВАЗ - 2102», державний номер НОМЕР_2 зеленого кольору, що належав ОСОБА_14 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений па повторне, таємне, викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_14 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, ОСОБА_8 підійшов до задніх лівих дверцят вищезазначеного автомобіля та узявшись обома руками за ручку дверей із силою смикнув їх до себе таким чином, що двері автомобіля відчинилися.
Після цього ОСОБА_8 , таємно, повторно викрав з салону вказаного автомобіля автомагнітолу торгівельної марки «LG». вартістю 600 грн. та з багажного відділення таємно, повторно викрав пластмасову валізу, в якій знаходились електродриль марки «Bosch 5000» та набір свердл до неї, вартістю 400 грн., масляний домкрат, вартістю 200 грн., ромбовий домкрат, вартістю 200 грн., автомобільний насос, вартістю 220 грн. та поліетиленову господарчу сумку синьо-білого кольору, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, а всього повторно, таємно викрав майно що належало ОСОБА_14 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1620 грн.
Після цього, утримуючи викрадене майно при собі. ОСОБА_8 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
1 травня 2015 року близько 11 год. 50 хв. ОСОБА_8 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_4 , де він побачив чужий автомобіль марки «ВАЗ - 2105», державний номер НОМЕР_3 бежевого кольору, який знаходився в користуванні у ОСОБА_12 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне, викрадення чужого майна, що належало ОсіпчукА.І.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його діям ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, ОСОБА_8 підійшов до передніх лівих дверцят вищезазначеного автомобіля та в щілину замка встромив заздалегідь підготовлений ним кишеньковий ніж, провернув його, в І результат чого замок дверей відчинився не зломившись.
Після цього, ОСОБА_8 з салону автомобіля таємно, повторно викрав майно ОСОБА_12 : автомагнітолу торгівельної марки «Ріопег», вартістю 525 грн.; жіночу сумку темно-коричневого кольору виготовлену зі шкірозамінника, вартістю 50 грн.; жіночу сумку чорного кольору виготовлену зі шкірозамінника, вартістю 120 грн., в якій знаходилися гаманець, виготовлений зі шкірозамінника, вартістю 90 грн., з грошовими коштами в сумі 1770 грн. різними купюрами, парасолька, вартістю 80 грн., паспорт громадянина України па ім`я ОСОБА_12 , флеш-карта об`ємом 8 Гб. вартістю 100 грн., жіночі шкіряні рукавички чорного кольору вартістю 90 грн., сонцезахисні окуляри в коричневій оправі, вартістю 25 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_16 , серії НОМЕР_4 , а всього повторно, таємно викрав майно що належало ОСОБА_12 , спричинивши їй матеріальної шкоди на загальну суму 2850 грн.
Після цього, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_8 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
3 травня 2015 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_5 , де побачив чужий автомобіль марки «ВАЗ - 2107», державний номер НОМЕР_5 зеленого кольору, що належав ОСОБА_13 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, ОСОБА_8 підійшов до передніх лівих дверцят вищезазначеного автомобіля та в щілину замка встромив заздалегідь підготовлену ним викрутку, провернув її, зломивши при цьому замок автомобіля та відчинивши двері.
Після цього, ОСОБА_8 з салону автомобіля таємно, повторно викрав автомагнітолу торгівельної марки «МР-3 «PLAYER FM STEREO», вартістю 250 грн., яку поклав на сидіння вказаного автомобіля. Таким чином ОСОБА_8 , намагався викрасти майно ОСОБА_13 на суму 250 гри.
Однак, в подальшому свій злочинний умисел він до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки при спробі покинути салон вищевказаного автомобіля, він був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення власником автомобіля ОСОБА_13
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, що належало ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, ОСОБА_8 підійшов до багажника вказаного автомобіля та в щілину замка встромив заздалегідь підготовлену викрутку, провернув її, зломивши при цьому замок та відчинивши багажник автомобіля.
Після цього ОСОБА_8 з вказаного автомобіля таємно, повторно викрав майно ОСОБА_11 : набір ключів (торцових) в кількості 20 шт., розміром 3,5-22 мм, вартістю 160 грн.; набір рожкових накладних ключів в кількості 7 шт., вартістю 180 грн.; домкрат до автомобіля вартістю 140 грн.; чоловічі шкіряні кросівки торгівельної марки «Adidas» б/у, вартістю 350 грн.; спінінг фірми «Siwedia» вартістю 200 грн.; котушку до спінінга в комплекті зі спінінгом фірми «Daiwa Fair wol 1500А», вартістю 200 грн.; дві вудки фірми «Nev hanter (ч)», вартістю по 100 грн. кожна, на загальну суму 200 грн.; підсак телескопічний вартістю 100 грн.; сумку-набір з риболовними снастями, вартістю 200 грн., а всього на загальну суму 1 630 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану загальну суму.
Після цього, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_8 місце вчиненні кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
19 травня 2015 року близько 2 год. ОСОБА_8 знаходився у дворі будинку АДРЕСА_6 , де побачив чужий автомобіль марки «Wolkswagen», моделі «Т-4», державний номер НОМЕР_7 , салатового кольору, що належав ОСОБА_17 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення майна, що належало ОСОБА_17 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його діям ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, ОСОБА_8 підійшов до передніх лівих дверцят вищевказаного автомобіля та в щілину замка встромив заздалегідь підготовлений ним кишеньковий ніж, провернув його, зломивши при цьому замок та відчинивши двері автомобіля.
Після цього, ОСОБА_8 таємно, повторно викрав майно ОСОБА_17 ,: автомагнітолу торгівельної марки «Supra», вартістю 500 грн.; відео-регістратор торгівельної марки «Falcon HD08-LCD», вартістю 510 грн. та з-під сидіння вказаного автомобіля таємно, повторно викрав гвинтовий домкрат, вартістю 220 грн. і гідравлічний домкрат вартістю 280 грн., а всього повторно, таємно викрав майно, що належало ОСОБА_17 , спричинивши йому матеріальної шкоди на загальну суму 1510 грн.
Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_8 місце вчиненн кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Викладені в апеляції захисника доводи про те, що обвинуваченому призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна визнати обґрунтованими.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень середньої тяжкості, передбачених: ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно; ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність та тяжкість, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Викладені в апеляційній скарзі доводи на пом`якшення покарання, а так само і докази, які містяться в матеріалах провадження, щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він не працює, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, характеризується за місцем проживання посередньо, раніше неодноразово судимий і знову вчинив 6 умисних кримінальних правопорушень середньої тяжкості, заподіяну потерпілим шкоду не відшкодував, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочинів (що є обставиною, яка пом`якшує покарання), рецидив злочинів (що є обставиною, яка обтяжує покарання), достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Вище наведені обставини в своїй сукупності виключають застосування при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання вимог ст.ст.69 та 75 КК України.
Судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке за мірою є близьким до середнього розміру в межах інкримінованих йому санкцій ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України. При цьому, за наслідками застосування ч.1 ст.70 КК України, з врахуванням вищенаведених обставин, судом правильно визначено обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, яке на думку апеляційного суду є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Перебування обвинуваченого ОСОБА_8 на обліку в наркологічному диспансері, що підтверджується відповідною довідкою, та наявність хворобливого стану обвинуваченого, на що звертається увага в апеляційній скарзі захисника (проте будь-якими документальними доказами не підтверджено) за вище наведених обставин не може бути безумовною підставою для пом`якшення йому покарання.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 19 жовтня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії ухвали.
Судді :