Вільшанський районний суд Кіровоградської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №1102/330/2012 року

Провадження № 1/1102/34/2012 року

30 травня 2012 року

Вільшанський районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді: Гольші О.А.

при секретарі: Лалаян А.С.

з участю прокурора: Бурлаки Я.К.

потерпілого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, несудимого, - у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 07 квітня 2012 року, в с. Чистопілля Вільшанського району Кіровоградської області вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Злочин скоєно за таких обставин.

07.04.2012року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився біля автобусної зупинки, яка розташована в центрі с. Чистопілля Вільшанського району Кіровоградської області. Знаходячись в громадському місці, де також перебували інші особи, ОСОБА_2 з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, проявляючи особливу зухвалість умисно наніс ОСОБА_1, один удар кулаком в область лівого ока, від якого останній впав на землю, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: «крововиливу в коньюктиву лівого ока; садна і синця в області лівої щелепи; садна кисті лівої руки; припухлість в області лівого колінного суглобу», які згідно висновку судово- медичної експертизи № 20 від 19.04.2012 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого підсудний з місця події зник.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду показав, що 07.04.2012 року на протязі дня він вживав алкогольні напої: горілку та пиво. Після чого, близько 17 год. 00 хв., пішов до свого двоюрідного брата ОСОБА_3, який проживає в с. Бузникувате та попрохав, щоб він відвіз його в с. Чистопілля, маючи намір купити там сигарет. На дану пропозицію ОСОБА_3 погодився і вони разом поїхали в с. Чистопілля. По дорозі ОСОБА_2 випив пляшку пива, яку приніс із собою, в наслідок чого дуже сильно спянів, тому не пам»ятає, що було потім. Не пам»ятає, як саме потрапив додому. Прокинувшись, наступного дня, відчув, що в нього болить кулак правої руки, але чому не міг згадати. Потім він поїхав до ОСОБА_3, який йому розповів, що коли вони перебували в центрі с. Чистопілля, то він вдарив невідомого чоловіка в обличчя, але з яких причин йому не відомо.

Крім повного визнання підсудним своєї вини у вчиненому, його вина в повному обсязі предявленого обвинувачення підтверджується зібраними по справі, перевіреними у судовому засіданні доказами, обєктивність і достовірність яких у суду не викликає сумнівів.

Висновки суду про винність підсудного у вчинені злочину, передбаченого 4.1 ст.296 КК України, ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.

Допитаний в судовому засіданні потерпілій ОСОБА_1 суду показав, що 07.04.2012 року, близько 18 год. 00 хв., він стояв біля зупинки, що знаходиться в центрі с. Чистопілля та розмовляв разом із ОСОБА_4. В цей час побачив, що на великій швидкості по даній вулиці, прямо на них, рухався автомобіль марки «Москвич» помаранчевого кольору, номерний знак він не запамятав. Він відразу відштовхнувГончар М.М. до зупинки. Після чого водій автомобіля почав гальмувати та зупинився на відстані близько 2-х метрів від нього. Потім відчинились задні двері і з автомобіля вийшов невідомий йому хлопець, в подальшому він дізнався, що це був підсудний, якому сказав: «що ж Ви робите діти», на що той відповів: «і ти хочеш получити». Після чого ОСОБА_2 підійшов до нього і несподівано для останнього, вдарив його правою рукою, кулаком, в область лівого ока. Від даного удару він відразу впав на землю. Хлопець нічого не пояснюючи, сів до автомобіля і вони відразу поїхали на виїзд з села, а він почав вставати. Коли він встав то вони знову повернулись і з автомобіля вийшов водій. Водій почав просити в нього пробачення, а хлопець який вдарив його, стояв неподалік, але він нічого не говорив. Після цього його син повідомив працівників міліції про даний факт, а наступного дня ОСОБА_5 відвіз його до смт. Вільшанка, де в нього зняли побої. Чому підсудний вдарив його йому не відомо, раніше його він навіть не знав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що

07.04.2012року, близько 18 год. 00 хв., вона разом з ОСОБА_1, жителем їхнього села, стояли в центрі села біля автобусної зупинки та розмовляли. В цей час вони помітили, що прямо на них рухався автомобіль «Москвич». Потерпілий сказав їй, щоб вона тікала з дороги та потягнув її в автобусну зупинку. Потім водій автомобіля почав гальмувати та зупинився на відстані близько двох метрів від них. Після чого відчинились задні дверцята і з автомобіля вийшов невідомий їй хлопець, в подальшому вона дізналась що це був підсудний, при цьому потерпілий запитав хлопців, що вони роблять. Що відповів підсудний вона не зрозуміла, оскільки він перебував в стані сильного алкогольного спяніння. Потім ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки та вдарив його кулаком правої руки в область лівого ока. Від удару останній впав на землю, а ОСОБА_2 сів до автомобіля і вони поїхали в напрямку виїзду із села. Після чого ОСОБА_1 встав і в цей час вона помітила, як автомобіль знову повернувся до них та зупинився і вона пішла додому, так як злякалась, що було потім їй не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що

07.04.2012року, близько 17 год. 00 хв. він перебував в себе вдома. На той час разом із ним був його товариш, ОСОБА_5, з яким він спілкувався. До нього прийшов його двоюрідний брат ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного спяніння та попрохав відвезти його в с. Чистопілля Вільшанського району. На дане ОСОБА_3 погодився. Після чого він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, на його автомобілі «Москвич» поїхали в с. Чистопілля. Підїжджаючи до села підсудний сказав, щоб він їхав в центр. Коли він спускався з гори до центру села, то помітив, що там біля автобусної зупинки стояв невідомий йому чоловік похилого віку та невідома жінка. Побачивши їх, ОСОБА_2 попросив його зупинитись біля чоловіка, він в нього щось хотів запитати. Після чого він зупинився поряд із чоловіком. ОСОБА_2, який сидів на задньому сидінні, вийшов з автомобіля та пішов до чоловіка. Через 1 -2 хв. він вийшов з автомобіля та помітив, що невідомий чоловік лежав на землі і в нього було обличчя в крові. Поряд з чоловіком стояв ОСОБА_2. Після чого він зрозумів, що ОСОБА_2 вдарив чоловіка і він почав заспокоювати ОСОБА_2 та говорити, щоб останній сів до автомобіля, а також він допоміг чоловіку, якого вдарив ОСОБА_2 встати. Потім він сів до автомобіля і вони поїхали на виїзд із села. Проїхавши близько 100 м він вирішив повернутись та вибачитись перед потерпілим, а також допомогти йому. Повернувшись, зупинились, і він відразу підбіг до чоловіка якого вдарив ОСОБА_2 та почав просити в нього пробачення. Що на той час робили ОСОБА_5 та ОСОБА_2 він не бачив. Жінка, яка також була на зупинці, кудись пішла по вулиці. Потім до них підійшло двоє невідомих чоловіків, які почали розпитувати хто вдарив дідуся. Вони повернулися додому, по дорозі ОСОБА_2 нічого не пояснював.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надав суду аналогічні покази.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2, яка підтверджується сукупністю зібраних в матеріалах справи та досліджених безпосередньо в ході судового розгляду доказів.

Актом судово-медичного дослідження №39 від 08.04.2012 року (а.с.14).

Призначаючи покарання підсудному у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що своїми навмисними діями ОСОБА_2 вчинив хуліганство, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.І ст. 296 КК України.

Стаття 12 КК України відносить злочин, кваліфікований за ч. 1 ст. 296 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, що помякшують покарання для підсудного є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тяжких наслідків від скоєного не настало.

Обставиною, що обтяжує покарання для підсудного: є вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується посередньо (а.с.19).

Відповідно довідки Вільшанської центральної районної лікарні Кіровоградської області, підсудний на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.62).

Згідно довідок ВІТ УМВС України в Кіровоградській області та ЦОДІ ДІТ МВС України, підсудний ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 15-16).

Враховуючи те, що підсудний посередньо характеризується по місцю проживання, щиро розкаявся у вчиненому злочину, активно сприяв його розкриттю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, даний злочин вчинив вперше, суд вважає за можливе призначити покарання підсудному ОСОБА_2 за ч.І ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі, однак від призначеного покарання звільнити з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Дана міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування йому моральних збитків в розмірі 3000 грн. 00 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки саме з вини підсудного потерпілому спричинені моральні та душевні страждання, які потерпілий зазнав з приводу одержаних тілесних ушкоджень, а також мав певні незручності в повсякденному житті, будучи особою похилого віку.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323-324, 335 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ч.І ст.296 КК України та призначити йому покарання два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

У відповідності до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої інспекції;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу, залишити попередньою - підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя