Справа №639/8916/15-к
Провадження №1-кс/639/1178/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року м. Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчо-арештованого ОСОБА_6 , представника ХУВП № ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах слідчо-заарештованого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
на незаконність утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області №27, -
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою в порядку ст.206 КПК України, в якій посилається на безпідставне утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області №27 його підзахисного ОСОБА_6 .
В обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначає, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.06.2015р. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В резолютивній частині вироку зазначено, що до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду з утримання в Харківському СІЗО. Тобто ОСОБА_6 , з 09.06.2015р. , в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства більше двох місяців тримається під вартою без будь-якого рішення суду, апеляційним судом Харківської області ніякого рішення про продовження строку тримання останнього під вартою не винесено, ОСОБА_6 не звільнено з ХУВП №27, вважав, що тримання його підзахисного під вартою є незаконним.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та слідчо-арештований ОСОБА_6 подану заяву підтримали та просили її задовольнити, надавши пояснення наведені вище.
Представник Харківської установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27 вважала заяву необґрунтованою.
Прокурор в судовому засіданні проти заяви заперечував, посилаючись на наявність судового рішення про залишення стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили
Вислухавши думку прокурора, слідчо-арештованого, захисників, представника ХУВП №27, дослідивши матеріали судової справи та особової справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.06.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду з утриманням у Харківській установі виконання покарань № 27 УДПтС України в Харківській області. Вказаний вирок не набрав законної сили.
Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи. При цьому, дія запобіжного заходу у відношенні особи, щодо якої винесено обвинувальний вирок, може бути обрано, змінено та продовжено судом до моменту набрання судовим рішенням законної сили, тобто не обмежується визначеним строком застосування.
Оскільки при постановленні вироку судом першої інстанції приймалося рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слідчий суддя під час розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України не наділений повноваженнями щодо надання оцінки рішенням інших судів при вирішенні питання про обрання, зміну та продовження строків тримання осіб під вартою, а перевіряє лише їх наявність.Тобто, судом 1 інстанції застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 необхідно відмовити у зв`язку з наявністю судового рішення та правових підстав тримання під вартою ОСОБА_6 .
На підставі наведеного, керуючись ст. ст.206, 309, 372 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви захисника адвоката ОСОБА_4 про незаконне тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань УДПтС України в Харківській області №27 відносно слідчо-арештованого ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1