Провадження № 1-кп/461/487/15
У Х В А Л А
15.12.2015 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України , -

у провадженні суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення у справі стаціонарної судово-психіатричної експертизи на предмет встановлення психічного стану обвинуваченого та його осудності.
Прокурор вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 2 (двох) місяців, покликаючись на те, що обвинувачений після закінчення строку тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились.
Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи вибираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, суд бере до уваги правову позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, відсутність достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, у разі зміни запобіжного заходу, у зв`язку з чим інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, виходячи із поведінки обвинуваченого в судовому засіданні, та наявності сумніву щодо його осудності, суд вважає, що клопотання сторони захисту підставне, та підлягає до задоволення оскільки для об`єктивного встановлення стану осудності особи необхідні спеціальні пізнання, та висновок експерта щодо стану здоровя обвинуваченого на момент скоєння злочину та даний час.
Керуючись ст.ст. 101, 102, 176-178, 183, 197, 199, 242, 331, 332, 334 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у ЛСІ ДДУ ПВП у Львівській області строком на 60 днів, до 12.02.2016 року включно.
Призначити у справі стаціонарну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставити питання :
-Чи хворіє обвинувачений ОСОБА_4 на будь-яке психічне захворювання? Якщо так, то яким і протягом якого часу?
-Чи перебував обвинувачений ОСОБА_4 в неосудному стані або обмежено осудному стані, під час вчинення кримінального правопорушення?
-Чи перебуває обвинувачений ОСОБА_4 в неосудному стані або обмежено осудному стані на даний час?
-Чи перебуває обвинувачений ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру?
Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від дачі висновку.
Провадження у справі на період проведення експертизи зупинити.
Направити в розпорядження експертів п`ятого судового відділення Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні обвинуваченого та матеріали кримінального провадження.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області.
Суддя ОСОБА_1 .