Справа № 336/6997/15-К
пр. № 1-кп/336/577/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районним суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 1-кп/336/165/15 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, освіта вища, розлучена, не працює, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої
-17.11.2000 року Харцизським РС Донецької області за ч.2 ст.142 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? майна. Звільнена 05.01.2004 року на підставі постанови Мелітопольського РС Запорізької області умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 7 місяців 29 днів;
-15.07.2015 року Кам`янець-Подільським МС Хмельницької області, за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 867 грн (сплачений)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
Під час підготовчого судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, 04.08.2015 року о 05.00 годині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, знаходячись у кухні квартири АДРЕСА_3 , користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрала зі столу майно, яке належало ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung G-355 Galaxy core 2» в корпусі чорного кольору, imei1- НОМЕР_1 , imei2- НОМЕР_2 , залишкова вартість якого згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області №2086 від 18.09.2015 року складає 1753, 18 грн, тим самим завдавши останній майнової шкоди на зазначену суму. Після чого ОСОБА_4 розпорядилась викраденим майном на свою користь, а саме: заклавши мобільний телефон марки «Samsung G-355 Galaxy core 2» в корпусі чорного кольору, imei1- НОМЕР_1 , imei2- НОМЕР_2 за 500 грн. до ПТ «Климчук і компанія Ломбард Капітал», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Новокузнецька 21/109, чим спричинила потерпілій майнову шкоду в розмірі 1753, 18 грн.
Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.2 ст.185 України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
22 вересня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у цьому провадженні в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, згідно умов якої потерпіла та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України.
Обвинувачена у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченій буде призначене покарання за ч.2 ст.185КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.
Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим.
В судовому засіданні потерпіла просила затвердити угоду про примирення і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи, в подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.
Обвинувачена в судовому засіданні також просила угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.
Прокурор також не заперечував проти затвердження вищевказаної угоди про примирення
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.5 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винною, згідно вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання.
Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України відсутні
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченою, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100,314,369,373,374,376,474,475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Затвердити по кримінальному провадженню угоду про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши їй покарання у вигляді 2 (ДВОХ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання на момент ухвалення вироку закінчився та не обирався.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Samsung G-355 Galaxy core 2» в корпусі чорного кольору, imei1- НОМЕР_1 , imei2- НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 після набрання вироку законної сили залишити у ОСОБА_5 ;
- копія договору №382-000010591 від 04.08.2015 та оригінал чеку №3023 від 08.09.2015, добровільно виданий ОСОБА_4 , долучені до матеріалів справи, які суду не надавались, - залишити в матеріалах справи, в яких вони зберігаються.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя Шевченківського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1