Справа № 362/8225/15-к
Провадження № 1-кп/362/381/15
ВИРОК
Іменем України
28.12.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів),-
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської областв від 16.06.2009 року у справі №2-1385/2009 року вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? частини з усіх вдів заробітку щомісячно до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13.05.2009 року.
На підставі виконавчого листа Васильківського міськрайонного суду Київської області №2-1385 від 16.06.2009 року, ВДВС Васильківського МРУЮ 28.03.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина.
Однак, починаючи з 2012 року ОСОБА_5 від сплати аліментів злісно ухиляється, кошти на утримання сина не сплачує, будь-якої іншої допомоги ОСОБА_4 та сину не надає, будучи при цьому працевлаштованим, а також на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, участі у вихованні сина не приймає.
У результаті вищевказаного, ОСОБА_5 допустив заборгованість зі сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, яка згідно довідки-розрахунку відділу Державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ станом на 13.10.2015 року складає 25 264,00 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті шістдесят чотири гривні нуль копійок, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів).
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, але відмовився від дачі показів.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що в 2009 році вона подала заяву до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на її користь на утримання сина ОСОБА_7 . Аліменти стягувалися з ОСОБА_5 до 2011 року, точної дати вона не пам`ятає. Після чого, обвинувачений ОСОБА_5 звільнився з роботи і аліменти перестали надходити. По телефону вона неодноразово зв`язувалася з обвинуваченим ОСОБА_5 , який постійно обіцяв їй, що буде сплачувати аліменти та погасить заборгованість по аліментах, але цього не зробив, а тому вона змушена була звернутися до міліції про порушення стосовно нього кримінального провадження. Інформації про те, чи працює обвинувачений, чи не працює у неї немає. Стосовно міри покарання вважає, що необхідно призначити йому суворе покарання.
Судом досліджено матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:
-Постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2013 року;
-фотокопія паспорта на ім`я ОСОБА_5 ;
-вимога про судимість ОСОБА_5 , з якої вбачається, що останній раніше не судимий;
-довідка лікарів психіатра та нарколога, відповідно до яких ОСОБА_5 на обліку психіатра та нарколога не перебуває;
-характеристика за місцем проживання ОСОБА_5 , позитивна.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_5 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України, ОСОБА_5 , раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Суд враховує позитивну характеристику на ОСОБА_5 за місцем його проживання, його щире каяття, те, що він раніше не судимий, і вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на певний строк, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце працевлаштування, має значну заборгованість по аліментах, а тому покарання у вигляді громадських робіт буде сприяти його перевихованню та можливості погасити вищезазначену заборгованість та продовжувати виплату аліментів на свого малолітнього сина до його повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_5 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 90 годин.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1