Справа № 751/4939/15-к
Провадження № 1-кп/750/263/15

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта прокурору
23 вересня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова
в складі головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0002882 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.345, ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2015 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.345, ст.128 КК України.

29.05.2015 року ухвалою судді призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, його захисник та потерпілі проти призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні не заперечували.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, 20.06.2014 року, приблизно о 00.30, знаходячись поблизу магазину АТБ, що по вул.Примакова в м. Чернігові, умисно наніс не менше 3-4 ударів руками в область голови та обличчя інспектору БПС ЧMB УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_8 , у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 08.11.2014 року, приблизно о 15.50, ОСОБА_6 , знаходячись на 11-му секторі глядацької трибуни стадіону ім. ОСОБА_9 , що по вул.Шевченка,63 у м. Чернігові, руками штовхнув ОСОБА_4 , внаслідок чого остання впала, вдарившись головою об поверхню дерев`яної лавки та отримала тяжкі тілесні ушкодження. Після чого, у той же день та час, знаходячись у тому ж місці, ОСОБА_6 умисно заподіяв не менше одного удару в область голови експерту сектору №1 відділу ТКЗ ОВС НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням ОСОБА_5 службових обов`язків, та одразу ж після цього, заподіяв не менше двох ударів в область обличчя слідчому СВ ЧMB УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_10 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням ОСОБА_10 службових обов`язків.

У обвинувачені не зазначено, які саме службові обов`язки виконували потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , виходячи із займаних ними посад, тобто зі змісту обвинучення не зрозуміло які службові обов`язки та на підставі чого(закону, наказу, розпорядження тощо) у вказаний в обвинуваченні день та час, на 11-му секторі глядацької трибуни стадіону ім. ОСОБА_9 , виконували експерт та слідчий.

Виклад фактичних обставин кримінального провадження це не тільки констатація події, що відбулась. З викладеного обвинувачення, як обвинуваченому, так і іншим учасників провадження, в тому числі і суду повинно бути зрозуміло в чому обвинувачується особа, а також на підставі чого орган досудового розслідування прийшов до висновку, що особа вчинила саме таке кримінальне правопорушення і, чому дії обвинуваченого кваліфікуються саме за тією чи іншою статтею Кримінального Закону.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачення, за відсутності викладення у ньому обставин, які саме службові обов`язки виконували потерпілі та на підставі чого(закону, наказу, розпорядження тощо), є неконкретним, що позбавляє суд можливості роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 суть пред`явленого обвинувачення, яке б ґрунтувалось на законі, під час судового розгляду, а строні захисту перешкоджає захищатись від такого обвинувачення, що у свою чергу є порушенням права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Водночас, пунктом а частини третьої статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п.1 ч.3 ст.42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Європейський суд з прав людини зазначає, що у тексті підпункту а п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі Камасінскі проти Австрії, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі Матточіа проти Італії, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі Даллос проти Угорщини п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54, а також Даллос проти Угорщини, п. 47).

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи викладене, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

За вказаних обставин цивільні позови слід повернути потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.345, ст.128 КК України, прокурору прокуратури м.Чернігова, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Цивільні позови - повернути потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1