Справа № 760/3138/14-к
Провадження № 1-кс/760/898/14

У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_3 , погодженого старшим прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0012866, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.5 ст.27, п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що в жовтні 2013 року ОСОБА_6 на грунті боргових відносин виникли неприязні стосунки з ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_8 виступаючи замовником та організатором умисного вбивства ОСОБА_9 , відшукав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як посібників та виконавця умисного вбивства ОСОБА_7 та надав необхідну інформацію. Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 починаючи з кінця жовтня 2013 року до 06.11.2013 року, готуючись до вбивства ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_13 стали вести спостереження за пересуванням та способом життя останнього. 06.11.2013 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , маючи при собі споряджену вогнепальну зброю, продовжуючи виконання замовлення ОСОБА_13 на умисне вбивство ОСОБА_7 , зустрілись по вул. Кудряшова в м. Києві, де ОСОБА_11 передав ОСОБА_12 револьвер. Так 06.11.2013 року приблизно о 17:00 год, ОСОБА_12 дочекавшись коли ОСОБА_7 вийшов з приміщення офісу розташованого в будинку АДРЕСА_2 , діючи до спільного з ОСОБА_13 та ОСОБА_11 злочинного наміру, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині здійснив з пістолету та револьверу декілька пострілів в область тулуба та голови ОСОБА_7 спричинивши множинні вогнепальні кульові поранення голови та грудей останньому від яких останній помер на місці.

10.02.2014 року по кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_14 , який являється рідним братом вбитого ОСОБА_7 , заявлено цивільний позов на загальну суму 52 міл. грн.

08.02.2014 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2, ч.5 ст.27, п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Судом встановлено, що 06.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0012866, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.5 ст.27, п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Судом також встановлено, шо в ході досудового слідством встановлено, що в жовтні 2013 року ОСОБА_6 на грунті боргових відносин виникли неприязні стосунки з ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_8 виступаючи замовником та організатором умисного вбивства ОСОБА_9 , відшукав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як посібників та виконавця умисного вбивства ОСОБА_7 та надав необхідну інформацію. Після чого, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 починаючи з кінця жовтня 2013 року до 06.11.2013 року, готуючись до вбивства ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_13 стали вести спостереження за пересуванням та способом життя останнього. 06.11.2013 року приблизно о 13:00 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , маючи при собі споряджену вогнепальну зброю, продовжуючи виконання замовлення ОСОБА_13 на умисне вбивство ОСОБА_7 , зустрілись по вул. Кудряшова в м. Києві, де ОСОБА_11 передав ОСОБА_12 револьвер. Так 06.11.2013 року приблизно о 17:00 год, ОСОБА_12 дочекавшись коли ОСОБА_7 вийшов з приміщення офісу розташованого в будинку АДРЕСА_2 , діючи до спільного з ОСОБА_13 та ОСОБА_11 злочинного наміру, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині здійснив з пістолету та револьверу декілька пострілів в область тулуба та голови ОСОБА_7 спричинивши множинні вогнепальні кульові поранення голови та грудей останньому від яких останній помер на місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_14 , який являється рідним братом вбитого ОСОБА_7 10.02.2014 року подав цивільний позов по кримінальному провадженню на загальну суму 52 мільйони гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки слідчим було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.5 ст.27, п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, а саме, з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки слідчим була доведена необхідність арешту квартири АДРЕСА_1 , вважаю клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 159 166, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві майора міліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Копію ухвали надсилати слідчому, підозрюваному ОСОБА_5 не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1