Справа № 731/579/15-к
Провадження № 1-кп/731/2/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2016 року с.м.т.Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

законного представника - ОСОБА_15

педагога - ОСОБА_16

секретаря ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.м.т. Варва кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 10 липня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Чорноморівка Каховського району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого завідувачем молочно-товарної ферми ТОВ «Прогрес», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
09 липня 2015 року, близько 18 години 30 хв., ОСОБА_18 , перебуваючи в приміщенні телятника, що розташований на території молочно товарної ферми ТОВ «Прогрес» в с. Остапівка Варвинського району Чернігівської області на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_4 два удари кулаком в область обличчя, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій очній ділянці та на лівій щоці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після чого, близько 19 години 09 липня 2015 року ОСОБА_18 , перебуваючи в приміщенні корівника, що розташований на території молочно товарної ферми ТОВ «Прогрес» в с. Остапівка Варвинського району Чернігівської області умисно завдав ОСОБА_3 два удари кулаком руки в область обличчя, першим з яких заподіяв потерпілій тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці підборіддя, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 винним себе в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України не визнав і пояснив, що о 15 годині він прийшов на роботу. Потерпіла ОСОБА_4 не вийшла на роботу, тому, він зателефонував їй. Остання з`явилась на робочому місці із запізненням через що між ними виник словесний конфлікт. О 18 годині 30 хвилин, перебуваючи у сараї, він завдав потерпілій ОСОБА_4 два удари долонею, після чого остання вийшла. Через деякий час прийшла ОСОБА_3 , яка нанесла йому удар ногою нижче спини, через що ОСОБА_18 розвернувся та наніс потерпілій два удари кулаком в область обличчя. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_18 частково відмовився від наданих раніше показів та зазначив що приблизно 09 липня 2015 року, в день коли відбувались події, близько 15 години він прийшов на роботу. О 16 годині 30 хвилин приїхав керуючий фермою ОСОБА_12 . Разом з ним вони їздили шукати їх працівницю ОСОБА_4 . ЇЇ зустріли згодом на фермі у приміщенні телятника у нетверезому стані. ОСОБА_12 зробив їй зауваження, на що ОСОБА_4 відповіла йому в нецензурній формі, а ОСОБА_12 вигнав її з ферми. Потерпіла вела себе конфліктно на сварилась. Вона вийшла та сіла під корівником. Ударів ОСОБА_4 ніхто не наносив. В подальшому прибігла ОСОБА_7 взяла телефон та почала викликати міліцію. Вказав, що через деякий час до корівника зайшла ОСОБА_3 . Він стояв до неї спиною та мив руки. В подальшому почув крик та відчув удар ногою, і розвернувшись наніс удар кулаком в обличчя. Вказав, що наносив перший удар не розуміючи хто перед ним. В подальшому ОСОБА_3 почала наближатись до нього з метою нанесення ударів, але він захищався та наніс їй другий удар. Потерпіла ОСОБА_3 також була у стані алкогольного сп`яніння. Повідомив, що з потерпілою ОСОБА_4 у нього були конфліктні ситуації, оскільки остання часто приходила на роботу у стані алкогольного сп`яніння, на неї накладались стягнення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обвинувачення та пояснила, що 09 липня 2015 року вона прийшла з ранкової зміни, поралась по господарству та лягла відпочивати. Згодом, другим телефонним дзвінком її розбудив ОСОБА_18 , який повідомив, що вона запізнилась на роботу. Приїхавши на ферму в с. Остапівка, де вона працює, точний час зазначити не змогла, між нею та обвинуваченим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні телятника виник обоюдний словесний конфлікт через запізнення та те, що вона працює на фермі без оформлення, і обвинувачений завдав їй два удари кулаком в око та підборіддя. Потерпіла вийшла на двір. Вказала, що обвинувачений вийшовши надвір підізвав її та наніс третій удару по лівій щоці долонею. Потерпіла зазначила, що їй стало погано, до неї підходили ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та хтось із них давали води та мокру ганчірку та питали що сталось. Згодом підійшла ОСОБА_21 , яка і викликала працівників міліції. Її забрали до відділення міліції, відібрали пояснення та вона поїхала додому. Вранці 10 липня 2015 року отримала направлення на експертизу та поїхала в м.Прилуки для її проходження, близько обіду пройшла експертизу. Крім того, про подію хтось із працівників ферми повідомив доньці, яка через деякий час приїхала разом із своїм малолітнім сином. Вона намагалась з`ясувати причину поведінки обвинуваченого. Потерпіла при цьому присутня не була, та вказала, що почула онука, який кричав щоб не били матір. Згодом із приміщення корівника вийшла її донька, яка повідомила що ОСОБА_18 вдарив її кулаком. Гр. ОСОБА_12 вона бачила коли той проїжджав повз сарай на своїй машині червоного кольору, та він не зупинявся, а приїхав він після міліції, під час нанесення ударів ОСОБА_18 гр. ОСОБА_12 присутній не був. Наголосила, на тому, що в разі визнання обвинуваченого винним, до нього слід застосувати суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_3 підтримала обвинувачення та повідомила, що в 09 липня 2015 року її мати ОСОБА_4 перебувала вдома. Їй зателефонував ОСОБА_18 близько 16 години, тому мати зібралась та поїхала на роботу. Через деякий час до потерпілої зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила що матір побив ОСОБА_18 . Приїхавши на ферму разом із своїм малолітнім сином, побачила потерпілу ОСОБА_4 яка трималась за обличчя. Хтось із присутніх сказав, що ОСОБА_18 перебуває у корівнику. Зайшовши у приміщення корівника ОСОБА_3 побачила обвинуваченого, який мив руки біля води, та стояв до неї спиною, спитала про причину конфлікту та торкнула його долонею по лівому плечі, на що останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завдав їй удар та згодом другий, перший удар в обличчя а другий в потиличну частину голови. При цьому були присутні син, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Після приїзду працівників міліції у неї відібрали пояснення та вона залишилась, вранці наступного дня написала заяву, отримала направлення та близько обіду пройшла експертизу. Наголосила, на тому, що в разі визнання обвинуваченого винним, до нього слід застосувати суворе покарання.

Свідок ОСОБА_6 , працівниця ТОВ «Прогрес», в судовому засіданні повідомила, що в середині літа 2015 року, точну дату пригадати не змогла, вона перебувала у приміщенні корівника на фермі в с. Остапівка де працювала. Крім неї працювали ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . О 17 годині бачила потерпілу ОСОБА_4 яка заходила в сарай та брала воду. Пояснила, що близько 18-00 - 18-30 години бачила гр. ОСОБА_18 , який мив руки, в цей час до приміщення зайшла ОСОБА_3 та завдала йому удар ногою нижче спини. Відволіклась на роботу. Згодом, побачила потерпілу ОСОБА_3 яка трималась за щелепу та кричала від болю. Моменту удару не бачила, оскільки працювала. В той же день, у вечірній час вона бачила на вулиці біля приміщення ферми потерпілу ОСОБА_4 , яка плакала, витирала обличчя та затуляла його руками, та повідомила, що її побив обвинувачений. Крім того свідок зазначила, що гр. ОСОБА_12 вона бачила лише після приїзду міліції.

Свідок ОСОБА_7 , сестра потерпілої ОСОБА_4 , повідомила, що влітку 2015 року, близько 18 години вона зустріла ОСОБА_4 яка повідомила, що її вирядили до дому та пішла. Приблизно через 20 хвилин повернулась із сторони телятника із синцем на щоці та пухлими губами, та повідомила, що її побив ОСОБА_18 . Вони разом пішли до корівника, потерпіла була зовні та свідок спитала у ОСОБА_18 про причину побиття, втім останній заперечив, що він наносив удари потерпілій. Зазначила, що вона телефоном повідомила про інцидент доньці потерпілої та викликала міліцію. Вказала, що близько 16 години бачила автомобіль гр. ОСОБА_12 , його особисто ні. Під час коли ОСОБА_4 повідомила що її побили автомобіля гр. ОСОБА_26 не було.

Свідок ОСОБА_8 , працівниця ТОВ «Прогрес» повідомила, що влітку 2015 року, близько 18 години, на фермі в с. Остапівка вона перебувала на своєму робочому місці. Хтось із співробітників повідомив, що ОСОБА_4 плаче надворі. Вийшовши із приміщення ферми, свідок побачила працівників ферми та зокрема потерпілу ОСОБА_4 яка плакала та затуляла обличчя руками. Присутні сказали що її побив ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що влітку 2015 року, точну дату пригадати не зміг, він перебував на фермі с. Остапівка та працював з 16-00 години. Крім нього працювали й інші працівники, зокрема бригадир ОСОБА_18 . Конфлікту між ОСОБА_4 або ОСОБА_3 та обвинуваченим він не бачив. Гр. ОСОБА_12 в той день на фермі не бачив. Вказав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 він також не бачив та про конфлікт не чув. Свідок ОСОБА_9 повідомив, що він був присутній в якості понятого під час того, як потерпіла ОСОБА_4 показувала механізм нанесення їй ударів. Вказав, що права та обов`язки слідчий не роз`яснював, точно сказати чи пред`являвся протокол для ознайомлення не зміг. Зазначив, що слідча дія відбувалась у приміщенні ферми, потерпіла ОСОБА_4 показувала як їй наносив удари обвинувачений, а слідчий фотографував. Пояснив, що протокол підписував власноруч.

Неповнолітня свідок ОСОБА_10 , 2001 р.н., у присутності матері ОСОБА_15 та педагога ОСОБА_16 від давання показів відмовилась.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , у присутності законного представника ОСОБА_3 , педагога ОСОБА_16 пояснив, що влітку, у вечірній час, він разом із матір`ю приїхав на ферму, побачив бабусю, яка була побита та плакала. Мати зайшла у приміщення ферми де був ОСОБА_18 . В цей час обвинувачений мив руки, мати доторкнулась до нього рукою, та спитала навіщо він вдарив бабу. Обвинувачений обернувся та вдарив матір 2 рази.

Свідок ОСОБА_12 , заступник директора ТОВ «Прогрес», повідомив, що влітку 2015 року до нього зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що ОСОБА_4 не вийшла на роботу. Свідок дав розпорядження дзвонити підмінній працівниці. ОСОБА_18 повідомив, що знаходиться біля двору підмінної та не може до неї достукатись. Згодом свідок під`їхав на ферму в с. Остапівка. Близько 18 години зустрів ОСОБА_4 . Свідок сказав потерпілій щоб вона йшла додому відпочивати, оскільки є підмінна працівниця, та поїхав з ферми. Вказав, що ОСОБА_4 вела себе не адекватно, лаялась. ОСОБА_4 залишалась біля телятника. ОСОБА_18 також залишався на фермі. У присутності свідка ОСОБА_18 ударів потерпілій ОСОБА_4 не наносив. Згодом йому зателефонували та повідомили що на фермі виник конфлікт. Він під`їхав на ферму майже одночасно з приїздом працівників міліції.

Свідок ОСОБА_13 , племінниця ОСОБА_27 , повідомила, що вона була в якості понятої під час слідчої дії, в якій потерпіла ОСОБА_4 у приміщенні телятника на фермі в с. Остапівка за її присутності та понятого ОСОБА_28 показувала як ОСОБА_18 наносив їй удари, що фотографувалось слідчим. Наголосила, що права понятого свідку не роз`яснювали, протокол вголос не зачитувався, та знайомитись із ним не давали. Протокол слідчої дії вона підписувала власноручно.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 повідомив, що за своїми службовими обов`язками він проводив слідчий експеримент на території ферми в с.Остапівка. До графи «Складені плани і схеми; виготовлені графічні зображення, відбитки та зліпки…. пред`явлені понятим і іншим особам присутнім на слідчому експерименті» у даному протоколі, належить виконаний нижче запис кульковою ручкою чорного та синього кольорів «не надавались», оскільки означені у графі матеріали не виготовлялись під час проведення експерименту. Запис «не виготовлялись» виконаний його почерком, а застосування різних кольорів виникло через помилкове застосування ручки чорного кольору. Зазначив, що дозволу на проведення слідчого експерименту від власника приміщення він не отримував, оскільки ферма є неогородженою, зауважень з боку присутніх працівників не було, а будівля була розпайована між учасниками колгоспу та не належала на його думку певним особам.

Аналізуючи дані в ході судового розгляду покази свідків, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_6 , в частині нанесення потерпілою ОСОБА_3 удару обвинуваченому ОСОБА_18 в область сідниць, оскільки ці покази суперечать показам потерпілої ОСОБА_3 , показам свідка ОСОБА_11 , які заперечували цей факт, а наголошували на торканні потерпілої за плече обвинуваченого. Крім того, свідок стверджувала що не бачила нанесення удару обвинуваченим потерпілій, оскільки відволіклась на роботу, хоча за твердженнями обвинуваченого та потерпілої, ОСОБА_18 наніс удар одразу.

Також, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_9 , в тій частині, що він в день коли відбувались події не бачив потерпілу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та не чув про подію, адже за твердження потерпілих, інших свідків та навіть той факт що ОСОБА_9 допитувався в якості свідка на досудовому слідстві та був присутній в якості понятого, свідчать про зворотнє.

Такі покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на думку суду можуть бути обумовлені їх трудовими відносинах з товариством та підпорядкуваності безпосередньо обвинуваченому ОСОБА_18 , який є завідуючим молочно товарної ферми ТОВ «Прогрес».

Також, не знайшли свого підтвердження і покази обвинуваченого, та потерпілих, в тій частині, що як обвинувачений, так і потерпілі перебували у стані алкогольного сп`яніння, адже ці факти не підтверджуються жодними письмовими доказами по справі. Покази обвинуваченого в частині ненанесення потерпілій ОСОБА_4 ударів, суд вважає зумовленими намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

Згідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 липня 2015 року потерпіла ОСОБА_3 звернулась із заявою в якій вказала, що 09 липня 2015 року близько 19 години ОСОБА_18 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до заявниці наніс їй тілесні ушкодження у вигляді ударів кулаками по голові (а.с. 88-90).

Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 вересня 2015 року потерпіла ОСОБА_4 звернулась із заявою в якій вказала, що 09 липня 2015 року близько 17 години 30 хвилин гр. ОСОБА_18 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс тілесні ушкодження заявниці. Заявниця вказала, що їй наносилися удари руками по голові. Підозрюваним є ОСОБА_18 (а.с. 95-97).

Означені протоколи свідчать про наявність відповідних заяв, на підставі яких органом досудового слідства було внесено відомості до ЄДРДР про вчинення кримінального правопорушення, яке має характер приватного обвинувачення. Крім того, досліджуючи дані документи суд зважає на той факт, що викладені факти нанесення тілесних ушкоджень а також особи, яка їх заподіяла є аналогічними до показів потерпілих, даних під присягою у судовому засіданні.

Як вбачається з висновку експерта № 346, за результатами судово-медичного огляду від 10 липня 2015 року у ОСОБА_4 виявлено в лівій очній ділянці синюшно-фіолетовий синець, розмірами 3*3,5 см.; аналогічних властивостей синець, на фоні помірного набряку м`яких тканин, на лівій щоці в проекції лівої гілки нижньої щелепи, на межі передньої та середньої третин, розмірами 3*1,7 см. За підсумками експертизи ОСОБА_4 було заподіяно по одному синцю в лівій очній ділянці та на лівій щоці. Вищевказані ушкодження утворились від двох травматичних дій тупого предмету в ділянки розташування ушкоджень, можливо в результаті «ударів кулаками рук». Травмуючим механізмом виникнення синців явились ударні дії тупого предмету. Виявлені у ОСОБА_4 ушкодження могли утворитись 09 липня 2015 року. Заподіяні ОСОБА_4 синці, як у своїй сукупності так і кожен окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 91-92).

Згідно до висновку експерта №347, за результатами судово-медичного огляду від 10 липня 2015 року у ОСОБА_3 виявлено на підборідді, на фоні помірного набряку м`яких тканин, в 2,5 см. Вправо від середньої лінії, фіолетовий синець майже овальної форми, розмірами 3*1,5 см. За підсумками експертизи ОСОБА_3 було заподіяно синець в ділянці підборіддя. Вищезазначене ушкодження утворилось в результаті однієї травматичної дії тупого предмету в ділянку підборіддя, можливо в результаті «удару кулака руки». Травмуючим механізмом виникнення синця явилась ударна дія тупого предмету. Виявлене у ОСОБА_3 ушкодження могло утворитись 09 липня 2015 року. Заподіяний ОСОБА_3 синець відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 94-94).

Досліджені висновки експерта свідчать про факт заподіяння потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень. Підтверджує характер нанесення ударів, та не виключає нанесення ударів «кулаком руки», що кореспондується з показами потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , поясненнями свідка ОСОБА_11 , збігається із показами обвинуваченого, в частині нанесення потерпілій ОСОБА_3 одного удару в обличчя. Крім того, висновок експерта в частині можливого часу нанесення тілесних ушкоджень аналогічний до показів допитаних в судовому засіданні осіб та доданих до матеріалів справи заяв потерпілих про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 09 вересня 2015 року (а.с. 98 99) кримінальне провадження №0000129 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_3 та кримінальне провадження №0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_4 було об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000129.

Стороною обвинувачення надано протокол проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2015 року за участі потерпілої ОСОБА_4 , у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , із застосуванням цифрової камери FLY-4416, встановлено що потерпіла ОСОБА_4 розповіла, що 09 липня 2015 року перебуваючи на території тваринницької ферми в с.Остапівка, а саме в приміщенні телятника ОСОБА_18 під час словесної сварки наніс їй два удари кулаком в область обличчя, а саме в область лівого ока та лівої щоки, при цьому ОСОБА_4 показала місце в телятнику де ОСОБА_18 наносив їй удари, також показала в яку саме частину обличчя. У протоколі зазначено, що протокол прочитаний в голос усім присутнім, зауважень та доповнень від учасників не надходило. Протокол підписаний ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , слідчим ОСОБА_14 . Відомостей про надання згоди власника на проведення слідчого експерименту в господарському приміщенні протокол не містить.

Захисник ОСОБА_5 наголосив, що ним 18 грудня 2015 року було здійснено адвокатський запит (а.с. 142), та отримано лист від директора ТОВ Гнідинці-Агро ОСОБА_29 , в якому повідомляється, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, ТОВ «Гнідинці-Агро» являється власником нежитлової будівлі, телятника, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Згоди на проведення слідчих дій, а саме проведення слідчого експерименту, органи досудового слідства не запитували (а.с.143), до відповіді додано копію договору купівлі продажу від 02 січня 2008 року (а.с.144). В судових дебатах висловив думку про те, що вказаний протокол проведення слідчого експерименту не може бути прийнятий судом як допустимий доказ, оскільки він отриманий з порушенням норм КПК.

Аналізуючи доводи сторін, суд вважає, що на підставі ст. 87 КПК України, проведення слідчого експерименту 25 вересня 2015 року з порушенням ч.5 ст. 240 КПК України, в поєднанні з вимогами ст.233 КПК України, не дає підстав сприймати протокол проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2015 року як допустимий доказ по справі.

При встановлених обставинах суд вважає, що перераховані вище докази, за винятком частини показів потерпілих, свідків та протоколу слідчого експерименту, у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину.

Так, саме на обвинуваченого потерпілі вказували, як на особу, яка спричинила тілесні ушкодження. Ніяких даних, які ставили б під сумнів достовірність показів потерпілих безпосередньо щодо обставин нанесення їм ушкоджень судом не встановлено. Доводи обвинуваченого, про те, що він не наносив потерпілій ОСОБА_4 взагалі ніяких ударів, спростовуються поясненнями як самої потерпілої, так і опосередковано потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_21 , яка зазначила, що у потерпілої ОСОБА_4 з`явились тілесні ушкодження на обличчі, а також висновком експерта, відповідно до якого у ОСОБА_4 було виявлено по одному синцю в лівій очній ділянці та на лівій щоці, що утворилися від дії тупого предмета, можливо «ударів кулаками рук», не виключається можливість вказаних пошкоджень у строк та при обставинах, зазначених потерпілою тому, на думку суду є правдивими і приймаються до уваги.

Аналогічно, факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 підтверджується як висновком експерта №347, так і показами свідка ОСОБА_11 та поясненнями обвинуваченого, який не заперечував факт нанесення останній тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст.ст.22,93 КПК України, щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, сторона захисту не довела суду, що тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_3 були спричинені обвинуваченим з метою самозахисту. Під час судового розгляду не встановлено даних про те, що саме потерпіла спричинила обвинуваченому ОСОБА_18 будь-які тілесні ушкодження або удари, а проаналізувавши встановлені фактичні обставини кримінального провадження, характер відповідних дій обвинуваченого, спрямованість та не одиничність ударів нанесених обвинуваченим, обстановку при якій були причинені тілесні ушкодження потерпілій, суд прийшов до висновку про відсутність у таких умовах ознак посягання на здоров`я обвинуваченого з боку потерпілої. Твердження сторони захисту що потерпіла ударом ноги по сідницях обвинуваченого посягала на його здоров`я також не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки свідчення свідка ОСОБА_6 спростовувались показами потерпілої та свідка ОСОБА_11 допитаних під час судового розгляду. Доказів того, що з боку потерпілої вчинялись дії, які в момент заподіяння їй тілесних ушкоджень, відповідали меті захисту, його співмірності, становили реальну загрозу для здоров`я обвинуваченого та досягли ступеню суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали у ОСОБА_18 стан необхідної оборони, суду не надано та не встановлено. За відсутністю ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого суд відхиляє доводи сторони захисту в цій частині.

Також суд враховує той факт, що як за твердженням обвинуваченого так і за твердженням потерпілої ОСОБА_4 , раніше між ними виникали конфліктні ситуації, до потерпілої застосовувались стягнення. Конфлікт в день події відбувався з приводу запізнення потерпілої та на ґрунті обопільних грубих висловлювань. Факт наявності конфлікту було підтверджено обвинуваченим та потерпілою.

Доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_4 у своїх показах не повідомляла що мала розмову з ОСОБА_18 та зокрема ОСОБА_12 , після якої її вигнали з роботи, що і стало причиною обмовлянь потерпілою обвинуваченого, є на думку суду необґрунтованими, оскільки у своїх показах гр. ОСОБА_12 повідомив що не звільняв ОСОБА_4 , а сказав іти додому відпочивати, оскільки була підмінна працівниця. Більш того, ця різниця між показами не свідчить про безпосередньо подію завдання тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій.

Жодних інших обставин, при яких потерпілі могли отримати тілесні ушкодження, встановлені висновком експерта, ні досудовим слідством, ні судом не встановлено.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_18 у завданні умисних легких тілесних ушкоджень, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості;

- особу винного, який працює (а.с.109), інвалідом не являється, раніше не судимий (а.с. 108), за місцем проживання (а.с.106) та роботи (а.с. 109) характеризується добре (а.с.61), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с.104), на обліку у лікаря нарколога не числиться (а.с. 103), має на утриманні одну неповнолітню дитину, крім того до складу його сім`ї входить дитина, що знаходиться під опікою дружини, та особа похилого віку;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Наявності критичної оцінки обвинуваченого своїх дій, готовності нести відповідальність за вчинене та правових підстав для визнання поведінки обвинуваченого такою, що свідчать про його щире каяття, судом не встановлено, а тому обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, приймаючи до уваги думку потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також те, що до складу сім`ї обвинуваченого входить двоє неповнолітніх дітей та особа похилого віку, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який працює, добре характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимий, вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, враховуючи відсутність обставин що обтяжують або пом`якшують покарання суд вважає, що достатнім щодо обвинуваченого застосувати покарання у виді громадських робіт, в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України що, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.
Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_18 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.
Суддя ОСОБА_1