Справа № 296/9476/15-к
Вирок
Іменем України
17 вересня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Житомира, гр-на України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстр. та прож. АДРЕСА_1 , раніше судимого

-07.02.2001 р. Богунським райсудом м. Житомира за ст.ст. 229-6 ч.1, 229-6 ч.2, 229-1 ч.2, 44, 42 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Богунського райсуду м. Житомира від 18.07.2002 року звільнений умовно-достроково на 5 місяців 8 днів;

-13.05.2009 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ст. ст. 309 ч.1, 311 ч.1, 70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; постановою Корольовського райсуду м. Житомира від 06.06.2012 р. звільнений по закінченню іспитового строку;

-01.02.2013 р. Корольовським райсудом м. Житомира за ст. 307 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна;

-30.10.2014 р. ухвалою Бердичівського міськсуду Житомирської області звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 р.,

за ст. 185 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22 червня 2015 року близько 22.00 години перебував неподалік будинку № 23, по вул. Вітрука, в м. Житомирі, де неподалік під`їзду № 6 вказаного будинку на лавці помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який в цей час в положенні сидячи спав на лавці, та у якого з кишені джинсів виглядав мобільний телефон, а зліва поруч з ОСОБА_6 на лавці лежала чоловіча тканинна сумочка, в якій знаходилися документи, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , військовий квиток серії НОМЕР_3 та розрахункова книжка міністерства оборони 1999-2003 року № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , умислу на викрадення яких останній не мав та грошові кошти в сумі 800 гривень. В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 , а саме мобільного телефону та вказаної чоловічої сумочки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, користуючись тим, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та останній залишається непоміченим, в тому числі ОСОБА_6 , таємно викрав чуже майно, яке належить останньому а саме:

-мобільний телефон марки «Nokia 308» вартістю 777 гривень 14 копійок, в якому знаходилась, карта пам`яті об`ємом 4 Гб, вартістю 80 гривень, сім- карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти для проведення розмов в сумі 30 гривень та сім-карта мобільного оператора «Лайф», вартістю 20 гривень, на рахунку якої було 20 гривень для проведення розмов;

-чоловічу тканинну сумку, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 800 гривень, купюрами по 200 гривень, та документи на ім`я ОСОБА_7 . Після чого, з викраденим майном з місця скоєння злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на загальну суму 1752 гривні 14 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 185 ч.1 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності притягувався неодноразово, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час працює неофіційно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є : визнання вини, щире розкаяння у скоєному, повне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у виді штрафу до прибутку держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу до прибутку держави в розмірі 850 гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 768 грн. процесуальних витрат.

Речові докази по справі повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1