Справа № 359/7983/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1191/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 47 27.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого- ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

повернуто прокурору в порядку ст. 314 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
28.08.2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.1 ст.361-2, ч.1 ст.182 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196, щодо ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.361, ч.1 ст.361-2, ч.1 ст.182 КК України, повернуто прокурору. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить конкретних фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, відповідно до положень закону.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

Вважає вказане рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону. Зазначає, що у обвинувальному акті вказано, що саме встановлено під час досудового розслідування та в чому саме у зв`язку з цим обвинувачується ОСОБА_9 , зазначена правова кваліфікація його дій.

В апеляції потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, вказує, що винесена ухвала є необґрунтованою та прийнята з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, який суд першої інстанції не в праві був повертати прокурору для усунення недоліків, так як вказані мотиви суду не ґрунтуються на законі та свідчать про явний вихід суду під час підготовчого судового засідання за його межі, крім того вказує на необґрунтованість посилання суду при винесенні ухвали на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Абромян проти Росії» від 09.10.2008 року, так як цей прецедент жодного відношення до підготовчого судового засідання по справі ОСОБА_9 не має, зазначає, що суд під час підготовчого засідання надав оцінку доказам кримінального провадження та фактичним обставинам кримінального правопорушення, які відповідно до вимог ст. 368 КПК України вирішуються судом у нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду кримінального провадження, а встановлені судом неточності щодо зазначення в обвинувальному акті даних про місце, спосіб збуту інформації з обмеженим доступом та інше, не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються прокурором так, як він вважає їх встановленими.

В запереченні на апеляційні скарги прокурора та потерпілого, захисник ОСОБА_9 -адвокат ОСОБА_10 вказує, що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні після виявлення невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України законно скористався правом, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України та законно прийняв рішення про повернення обвинувального акту, зазначає, що в обвинувальному акті не вказано конкретних фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, зокрема не зазначено про місце, спосіб збуту 15.12.2014 та 27.01.2015 року інформації з обмеженим доступом, обмежившись лише посиланням в обвинувальному акті на передачу інформації через осіб, які діяли в інтересах громадської організації, прокурором не вказано в обвинувальному акті обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню щодо подій кримінального правопорушення, крім того вказує, що статтею 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, відповідно до ч.2 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тому застосування судом в своїх рішеннях міжнародної практики Європейського суду з прав людини є законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та потерпілого, представника потерпілого, який підтримав апеляцію потерпілого та прокурора, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які просили рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі-Суд), у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австралії», п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).
Аналіз обвинувального акту вказує на те, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано зазначених вимог закону, оскільки він не містить в собі належним чином сформульованого обвинувачення.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не вказано конкретних фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361-2 КК України, які прокурор вважає встановленими, зокрема не зазначено про місце, спосіб несанкціонованого збуту або розповсюдження інформації з обмеженим доступом конкретним особам, яким ця інформація передавалась 15.12.2014 року та 27.01.2015 року, обмежившись лише посиланням в обвинувальному акті на передачу інформації через осіб, які діяли в інтересах громадської організації «Народний люстратор», прокурор не вказав в обвинувальному акті обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню щодо подій кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Крім того, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не вказано конкретних фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України, які прокурор вважає встановленими, зокрема не зазначено про місце, спосіб поширення конфіденціальної інформації конкретним особам, яким вона була передана, обмежившись лише посиланням в обвинувальному акті на повідомлення третім особам, які діяли в інтересах громадської організації конфіденційної інформації про потерпілого щодо перетину ним кордону, також прокурор не вказав в обвинувальному акті обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, щодо подій кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Колегія суддів звертає увагу, що в обвинувальному акті (а.с. 2) є посилання на об`єднання кримінальних проваджень №0000196, №0001573 та №0001574 в одне провадження під єдиним номером № 000196, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 361, ч.1 ст.361-2, ч.1 ст.186 КК України, однак вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, обвинуваченому не інкримінується.

За таких обставин, наведені в апеляції доводи прокурора і потерпілого про відповідність пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення вимогам закону є малопереконливим.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року, за якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 повернуто прокурору, є законною, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 щодо ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін.

Головуючий:

Судді: