Справа № 2518/1615/2012
Провадження №1/743/5/13
ПОСТАНОВА

06 березня 2013 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді - Павленко О.В.

при секретарях Сташків І.Г., Нерус Н.І., Коваль Т.С.,

з участю прокурора Софієнко В.В., адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 18.07.2007 року близько 2 години, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, прийшов до господарства № 31 по вул. Центральна в с. Гуньківка Ріпкинського району Чернігівської області, яке належить ОСОБА_3, де, через відчинені навстіж вхідні двері, проник всередину будинку і на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс удари ножем в область голови, грудної клітини та правої кисті ОСОБА_3, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колюче ріжучого поранення правої половини грудної клітки, правобічного пневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, а також у вигляді різаних ран правої половини обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потяголи короткочасний розлад здоровя.

Скоєння ОСОБА_2 інкримінованого йому злочину повністю знайшло своє підтвердження на підставі доказів зібраних по справі та перевірених судом.

Так, допитаний на досудовому слідстві в якості обвинуваченого, а судом 28.07.2008 року - в якості підсудного ОСОБА_2 показав, що він будучи в стані алкогольного спяніння, 18.07.2008 року близько 2 години ночі прийшов до господарства ОСОБА_3, що розташоване в с. Гуньківка Ріпкинського району, де під час конфлікту з останнім, заподіяв йому ножові поранення.

З показів потерпілого ОСОБА_3, оголошених судом, вбачається, що 18.07.2007 року близько 2 години ночі до його будинку, через відчинені двері, проник ОСОБА_2 та заподіяв йому ножові поранення.

Крім того, заподіяння ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 повністю підтверджується показами свідків ОСОБА_4 (т.1 а.с. 96-98, т.2 а.с. 74), ОСОБА_5 ОСОБА_6В.(а.с.99-100), ОСОБА_7А.(т. 1 а.с.172-174, т.2 а.с.41) та ОСОБА_8, а також іншими доказами, зокрема, заявою ОСОБА_3 до Ріпкинського РВ УМВС України в якій він повідомив про те, що 18.07.2007 року близько 2 години ночі до його будинку проник ОСОБА_2 та спричинив йому ножові поранення ( т. 1 а.с.9); протоколом огляду місця події від 18.07.2007 року, з якого видно, що при огляді місця події в господарстві ОСОБА_3 в с. Гуньківка було виявлено та вилучено ніж та уламки табурету( т.1 а.с. 12,77,78); висновками судово біологічних експертиз №№ 6,7 від 10.01.2008 року, з яких видно, що на фрагментах стільця вилученого під час огляду місця події виявлено кров, що може належати ОСОБА_2 та ОСОБА_3; на лезі ножа, вилученому під час огляду місця події виявлено кров, що може належати ОСОБА_3, а на ручці ножа - піт, що може належати ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 135-137,142-144)

Відповідно до висновків судово- медичної експертизи № 3165 від 14.12.2007 року у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення правої половини грудної клітки, правобічного пневмотораксу, різаних ран правої половини обличчя, правої кисті, які могли утворитися 18.07.2007 року від дії колото ріжучого предмету типу ножа, і відносяться до категорії: проникаюче поранення грудної клітки справа до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Інші тілесні ушкодження до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Вищевказані тілесні ушкодження можуть свідчити, що ОСОБА_3 під час нанесення йому тілесних ушкоджень міг чинити активний опір. Тілесні ушкодження у вигляді колото різаних ран могли утворитися від дії колото ріжучого предмету, в тому числі ножа, не менш як від трьох ударів. Не виключена можливість, що вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах на які вказує ОСОБА_3 ( т. 1 а.с. 112-116)

Всі вищенаведені докази суд оцінює у їх сукупності, визнає такими, що зібрані у відповідності до вимог кримінально процесуального законодавства, а тому є належними та допустимими.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновків акту амбулаторної судово психіатричної експертизи № 85 від 04.03.2008 року, у ОСОБА_2 в період інкримінованого йому діяння клінічних ознак розладу психічної діяльності, в тому числі й тимчасового розладу психічної діяльності не знайдено, тому він був здатний усвідомлювати свої дії та ними керувати. На час проведення експертизи ОСОБА_2 виявляв клінічні ознаки постконтузійного синдрому (F 07.2 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), який в тім не позбавляв його здатності правильно сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них правильні свідчення. За своїм психічним станом ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру показані не були.

Кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_2 надійшла на розгляд до Ріпкинського районного суду 13.06.2008 року.

Під час судового розгляду справи, з огляду на поведінку підсудного ОСОБА_2, а також враховуючи висновки додаткової амбулаторної судово психіатричної експертизи, проведеної на підставі постанови суду від 01.12.2008 року, судом 26.01.2009 року було призначено додаткову комісійну стаціонарну судово- психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку комісійної додаткової стаціонарної судово психіатричної експертизи № 82 від 10.03.2009 року, в теперішній час ОСОБА_2 виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді протікаючого епізоду манії з психотичними симптомами, які орієнтовно виникли у ОСОБА_2 починаючи з листопада грудня 2008 року. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_2 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад з посиленим наглядом до виходу із вищевказаного тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, після чого ОСОБА_2 може постати перед судом.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.05.2009 року відносно ОСОБА_2 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад.

06.07.2012 року провадження у кримінальній справі було відновлено, оскільки, згідно повідомлення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні ОСОБА_2 21.06.2012 року виписаний із вказаного закладу.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.09.2012 року відносно ОСОБА_2 призначено амбулаторну судово психіатричну експертизу, а потім постановою від 31.10.2012 року додаткову стаціонарну судово психіатричну експертизу. Згідно з висновками вказаних експертиз, на період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_2 діяння ( 18.07.2007 року) а також на теперішній час, ОСОБА_2 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання (шизофренія, параноїдна форма, безперервний тим перебігу, галюцинаторно параноїчний синдром). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно параноїчний синдром. За своїм психічним станом потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Таким чином, при розгляді справи у суді було встановлено, що підсудний ОСОБА_2 під час вчинення суспільно небезпечних дій був у стані неосудності, що, у відповідності до ст.. 316 КПК України, є підставою для продовження розгляду справи за правилами встановленими главою 34 цього Кодексу.

Вислухавши думку прокурора та захисника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.. 18 КК України, субєктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КК України осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Частиною 2 ст. 19 Кримінального кодексу України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки не являється субєктом злочину, а отже, кримінальна справа відносно нього підлягає закриттю.

Згідно зі ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

ОСОБА_2 негативно характеризується за місцем проживання, злочин вчинив в період іспитового строку встановленого вироком Ріпкинського районного суду від 25.12.2006 року, постійного місця проживання не має. ( т.1 а.с. 51-65)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння і є суспільно - небезпечним, тому суд вважає за потрібне та необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру.

Судом враховується рекомендація лікарів - психіатрів, яка міститься у висновках комісійної додаткової стаціонарної судово психіатричної експертизи № 446 від 25.12.2012 року про те, що ОСОБА_2 потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із суворим наглядом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94 ст.ст. 417, 420, 421, 424 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а провадження у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України закрити.

Застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із суворим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту ОСОБА_2 скасувати з моменту доставки його до психіатричного закладу.

Постанова може бути оскаржена захисником або на неї може бути внесено апеляційне подання прокурора протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Ріпкинського

районного суду ОСОБА_9