Провадження № 1-кс/554/8106/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2015 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, кулеметника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розлученого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, по матеріалам досудового розслідування №0000489, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

26.12.2015 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. В клопотанні орган досудового розслідування необхідність прийняття такого рішення аргументував наступним.

20 травня 2014 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №141 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України №15/2015 «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 на території України (крім АР Крим) оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації. Національну економіку України переведено на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

27.06.2015 о 08 годині 00 хвилин призваний під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 без поважних причин, в умовах особливого періоду, вчинив нез`явлення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 . Вжитими командуванням військової частини заходами встановити місцезнаходження останнього не представилось можливим.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №186 від 06.07.2015 проведено службове розслідування з метою з?ясування причин та умов, що спричинили порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в результаті якого встановлено, що солдат ОСОБА_4 , 27.06.2015 о 08 годині 00 хвилин не прибув до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та до виконання військових обов`язків не приступив.

За результатами службового розслідування командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 видано наказ №188 від 14.07.2015 та направлено матеріали до військової прокуратури Донецького гарнізону.

Допитані в якості свідків, військовослужбовці військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що дійсно 20.06.2015 року солдат ОСОБА_4 отримав звільнення на 6 діб та 26.06.2015 року о 08 годині 00 хвилин не повернувся в розташування військової частини.

25.12.2015 року ОСОБА_4 затримано відповідно до ч. 1 ст. 191 КПК України о 9 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 .

Метою застосування до солдата ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, як на підозрюваного, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду (тобто ризик передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджання проведення у розумні строки повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування вчиненого ним кримінального правопорушення, судового розгляду кримінального провадження, виконання солдатом ОСОБА_4 процесуальних рішень, а також припинення вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється (тобто ризик передбачений ч. 5 ст. 177 КПК України).

Застосуванням до солдата ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів не дасть можливості запобігти вищевказаним ризикам, оскільки солдат ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування з 27.06.2015 та продовжував вчиняти злочин до 9 години 00 хвилин 25.12.2015 року.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки він не переховувався, він їздив на похорони свого брата, потім ходив до районного військового комісаріату, бо не міг доїхати назад у військову частину в зону АТО. Йому в цьому ніхто не допоміг.

Захисник в судовому засіданні просила обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

26.12.2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, прокурором військової прокуратури Полтавського гарнізону.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, в тому числі: протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 21.08.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 21.08.2015 року, рапортом т.в.о. командира 2 МПР від 26.06.2015 року, протоколом допиту підозрюваного від 26.12.2015 року;

- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного - ОСОБА_4 в їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан. Так, ОСОБА_4 має хворобу слуху, має постійне місце проживання, на його утриманні знаходиться хвора непрацездатна мати та неповнолітня дитина.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді «взяття під варту» відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також, слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Також, суд враховує виключно особливу мобілізаційну ситуацію в державі, та пов`язане з такою ситуацією інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.

З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, вважаю можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, клопотання прокурора задовольняється судом частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 183, 193-194,196, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора, судді за кожною вимогою та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_4 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали 2 місяця.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1