АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2231/15-к Номер провадження 11-кп/786/22/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 вересня 2015 р.-

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Комсомольського міського суду від 23 вересня 2015 р. відмовлено у задоволенні клопотання Комсомольського виправного центру №136 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, українця, проживаючого в АДРЕСА_1 .
В ухвалі суду зазначено наступне.
«Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.12.2012 року ОСОБА_9 засуджений за ч.І ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ч.І ст.129, ч.І ст.70, ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.01.2015 року невідбута частина строку покарання замінена на більш м`яку у вигляді обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці 5 днів (матеріали особової справи а.с. 35-36)
В Комсомольському ВЦ № 136 ОСОБА_10 відбуває покарання з 14.02.2015 року.
14 вересня 2015 року адміністрація установи КВЦ №136 звернулась до суду з клопотанням про застосування по відношенню до засудженого положень ст.81 КК України. Клопотання мотивоване наявністю передбачених ст.81 КК України підстав - доведенням виправлення та фактом відбуття 2/3 частини строку, призначеного судом покарання.
Заслухавши думки учасників провадження та дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення клопотання з таких мотивів:
Як встановлено судом, ОСОБА_10 відбуває покарання в Комсомольському ВЦ № 136 з 14 лютого 2015 року і на час розгляду справи судом відбув 7 місяців 9 днів, що становить менше 2/3 строку, встановленого рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області яро заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.11 Постанови Пленуму ВСУ Про умовно- дострокове звільнення від відбування покаранняі і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися виходячи з покарання, встановленого актом амністії помилування або рішенням суд.
Крім того, у відповідності до положень 4.8 ст.154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення. Отже, приймаючи до уваги, що на час розгляду клопотання судом, засуджений, який відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, не відбув 2/3 частини встановленого судом строку покарання, а можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.81 КПК України пов`язана Законом з обов`язковою наявністю даної складової, крім того, відсутні також процесуальні підстави для прийняття рішення про звільнення, як вони передбачені ч.8 ст.154 КВК України»
В апеляційній скарзі засуджений та захисник, не погоджуючись з таким рішенням суду, просять його скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково задовольнити. При цьому зазначають, що суд на їх думку неправильно тлумачить закон, 2/3 частини строку покарання треба відраховувати від покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком суду, а не від ухвали про заміну покарання більш м`яким.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до ч.2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув певний строк покарання, призначений судом, в залежності від ступеня тяжкості скоєного ним злочину.

Згідно з вимогами ч.5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

При цьому особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України, про що наголошує Верховний Суд України в п.6 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Водночас слід зазначити, що у п.11 цієї постанови Пленуму судам надано роз`яснення щодо порядку застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання, призначеного вироком, більш м`яким.
Так, при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або за рішенням суду.
Оскільки згідно з п.3 ч.1 ст. 537 КПК України питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким вирішується судом, тому подальше застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначеного цим рішенням суду, вирішується за правилами ст. 81 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.12.2012 року ОСОБА_9 засуджений за ч.І ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.186, ч.І ст.129, ч.І ст.70, ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.01.2015 року невідбута частина строку покарання замінена на більш м`яку у вигляді обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці 5 днів .
Враховуючи, що на час розгляду подання про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_7 не відбув 2/3 строку покарання за вчинення умисних тяжких злочинів у виді обмеження волі, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення.
За таких обставин, рішення суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга засудженого та захисника не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-
У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 вересня 2015 р. - без зміни.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3