30.12.2015 р. м.Харків
Московський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який на території України не зареєстрований та не має постійного місця проживання, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 31.05.1990 Нововодолажським районним судом Харківської області за ч. З ст. 140, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 222, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 19.04.1994 Комінтернівським районним судом м. Харкова по ч. 2 ст. 140, ч. З ст. 140, ч. 1 ст. 183, ч. З ст. 17-140, ч.2 ст. 190, ст. ст. 208, 42, 43 до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.12.1999 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області 29.02.2000 перекваліфіковано на ст. 17 - 140 ч. З КК України до 6 років позбавлення волі; 05.12.2006 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців 28 днів позбавлення волі, строк рахувався з 07.09.2005; 18.09.2007 Нововодолажським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
14.05.2014 приблизно в 18:00 годині, ОСОБА_6 знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де на лавочці біля вказаного будинку розпивав спритні напої в компанії з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , та малознайомими чоловіками на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , точних даних яких в ході слідства встановити не виявилось можливим, а також з ОСОБА_10 та її цивільним чоловіком ОСОБА_11 . В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи ситуативно, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння ОСОБА_7 , і маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_7 два удари ножем, а саме: один удар в область руки, чим спричинив останньому колото - різану рану задньої поверхні лівого луче - зап`ястного суглоба і тильної поверхні лівої кисті, що відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, та один удар в область черева, чим спричинив останньому колото-різане поранення черева справа, проникаюче в черевну порожнину, з пошкодженням сальника і частки печінки, що відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, за ознакою небезпечності для життя.
17.05.2014 було виявлено труп ОСОБА_7 , смерть якого настала згідно висновку судово-медичної експертизи №18/991-С/14 від 19.06.2014 від проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням лівої частки печінки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішнішньою кровотечею і розвитком перитоніту, який ускладнився інтоксикацією організму, що і стало безпосередньою причиною смерті та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманням ОСОБА_7 тяжких тілесних пошкоджень спричинених ОСОБА_6 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, тобто, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, та пояснив, що він діяв у стані необхідної оборони, так як потерпілий в процесі сварки, яка виникла між ними, намагався нанести йому удар ножем. Захищаючись від злочинного посягання потерпілого на його життя, він вибив з рук останнього ніж, після чого підняв ніж з землі та намагався ударити потерпілого в руку, якою останній його тримав за воріт верхнього одягу, але промахнувся, та наніс удар в іншу частину тіла потерпілого.
Таким чином, обвинувачений визнає факт наявності між ним та потерпілим конфлікту 14.05.2014 р., в ході якого він наніс потерпілому тілесні пошкодження. Між тим, оспорює правову кваліфікацію його дій як навмисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, та не погоджується з фактичним обставинами в частині механізму та способу вчинення злочину, які доводить сторона обвинувачення в суді.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його вина у інкримінованому йому злочині підтверджується іншими доказами, наданими суду під час судового розгляду зі сторони обвинувачення.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що особисто бачила, як в ході конфлікту, який виник між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , останній наніс потерпілому удар ножем, який дістав з сумки. При цьому, вона стверджувала, що ножа, або іншого предмета, схожого на ніж, у ОСОБА_7 вона не бачила. На інший день вона побачила ОСОБА_7 біля лавки у дворі будинку, потерпілий був скривавлений, мав дві рани, одна на руці, інша на правом боку, на її запитання пояснив, що ці рани він має від нанесеного ОСОБА_6 тілесного ушкодження. Намагаючись надати йому необхідну допомогу, вона викликала карету швидкої медичної допомоги, яка приїхала через 20 хвилин, та ОСОБА_7 був оглянутий лікарем. В ході огляду ОСОБА_7 пояснював як отримав поранення та вказував на ОСОБА_12 , як на особу який наніс йому тілесні пошкодження.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що до нього на роботу прийшов ОСОБА_7 , який був у поганому стані, оскільки, його всього трусило, від чого він падав та підіймався, при цьому, пояснював, що йому наніс тілесні пошкодження ОСОБА_6 в ході виникло між ними конфлікту. На руці у ОСОБА_7 була рана та на боку був пластир. Після того як його опитали працівники міліції, про то, що йому відомо про смерть ОСОБА_7 , він розповів їм зазначені обставини та показав, де можна знайти ОСОБА_6 . Коли розшукували ОСОБА_6 , то вияснилося, що він змінив місце проживання. Крім того, свідок охарактеризував ОСОБА_6 як конфліктну особу, а ОСОБА_7 охарактеризував як особу спокійну, яка не наносить нікому образ, та зазначив, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 часто виникали сварки через гроші.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в суді показали, що приїхали надавати медичну допомогу у складі бригади карети швидкої медичної допомоги на виклик до хворого з ножовим пораненням. При огляді хворого, останній розповів, що тілесне пошкодження йому наніс чоловік за ім`ям ОСОБА_17 , при цьому, у хворого була встановлена колото-різана рана черева. При огляді хворого була присутня жінка, яка викликала швидку допомогу, яка могла все бачити та чути розмову між ним та хворим.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 охарактеризувала ОСОБА_7 як особу, яка за час їх спільного життя у шлюбі, ні з ким не мала конфліктів.
Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 2332 14.05.2014 р. о 02 годині 05 хвилин до служби «103» надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_2 до громадянина ОСОБА_7 і за місцем виклику виїжджала бригада екстреної медичної допомоги, яку очолював лікар ОСОБА_19 . Із картки вбачається, що хворий пояснив, що йому наніс удар ножем знайомий за ім`ям ОСОБА_17 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 17.05.2014 р. № 991-С/14 та висновку судово-медичної експертизи від 16.06.2014 р. № 18/991-С/14 у потерпілого ОСОБА_7 встановлено: колото-різане порання черева справа, яке проникає у черевну порожнину, з пошкодженням сальника і частки печінки, що призвело до розвитку перитоніту та ускладнилося інтоксикацією організму, що явилося безпосередньою причиною смерті. Зазначене ушкодження утворилося від дії колюче-ріжучого предмета, типа клинка ножа, носить прижиттєвий характер. За ступенем тяжкості дане поранення має ознаки тяжкого тілесного пошкодження. Виявлена у потерпілого різана рана задньої поверхні лівого луче - зап`ястного суглоба і тильної поверхні лівої кисті, відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень. (а.с.72-75, 77-80).
Під час слідчого експерименту 10.02.2014 р. ОСОБА_6 показав та розповів про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 (а.с.60-63).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 03.07.2014 р. № 25/991-С/14 показання ОСОБА_6 , які він надав в ході слідчого експерименту в частині механізму виникнення колото-різаного поранення черева у потерпілого ОСОБА_7 не протирічать судово-медичним даним (а.с.64-67).
Доводи сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого має місце перевищення меж необхідної оборони, і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК України об`єктивними доказами не доведені, в зв`язку з чим, висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Показання обвинуваченого в тій частині, що в його діях мала місце необхідна оборона, суд оцінює критично і розцінює їх як намагання обвинуваченого уникнути усієї повноти відповідальності за вчинений злочин, так як зазначені показання спростовуються вищенаведеними доказами.
Суд вважає, що стороною захисту не надано доказів, які б підтвердили версію обвинуваченого щодо того, що він діяв у стані необхідної оборони і які б спростовували висновки суду.
Представлений суду висновок судово-медичної експертизи №1258-С/14 про наявність тілесного ушкодження у обвинуваченого, не містить інформації ні про час заподіяння тілесних ушкоджень, ні про можливість їх заподіяння при обставинах, на які посилається обвинувачений, в зв`язку з чим, суд вважає, що даний доказ не спростовує висновок суду про відсутність у діях обвинуваченого стану необхідної оборони.
Крім того, до показань свідка ОСОБА_11 про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому невідомою особою, а не обвинуваченим, суд ставиться критично, оскільки, вказаний свідок під час досудового слідства та судового розгляду неодноразово змінював свої покази. Тому, показання свідка ОСОБА_11 , дані їм як у судовому засіданні так і під час слідчого експерименту 10.06.2014 р., а також висновок судово-медичної експертизи від 03.07.2014 р. № 26/991-С/14, в частині перевірки його показань про механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого суд не враховує.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, за висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 визнаний таким, що ознак псіхоза та слабоумства не виявляє, за своїм станом може керувати своїми діями, злочин вчинив у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності, міг керувати своїми діями та усвідомлювати їх, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання по справі не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання є те, що злочин вчинений особою у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вищезазначені данні щодо особи обвинуваченого, щодо обставин, які обтяжують покарання. За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді позбавлення волі.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся потерпілою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років.
В порядку ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання попереднє ув`язнення з 17.05.2014 р. Початок строку відбування покарання відраховувати ОСОБА_6 з 17.05.2014 р.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.
Речові докази, які передані в камеру схову Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області за постановою від 07.07.2014 р., знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя -