Єдиний унікальний номер № 285/3798/15-к
Провадження № 1-кп/0285/381/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, учасника бойових дій, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, -
11 березня 2014 року солдат ОСОБА_5 призваний на військову службу за мобілізацією у Збройні Сили України.
З 18 березня 2014 року, наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) (пункт постійної дислокації - АДРЕСА_2 ) він зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
У відповідності до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 30, 37, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою, неухильно виконувати відданий йому наказ у зазначений термін, зобов`язаний доповісти командиру (начальнику), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командиру (начальнику), про виконання або невиконання наказу, а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання
Так, відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ віддаються командиром (начальником) одному чи групі військовослужбовців в усній чи письмовій формі.
Однак, солдат ОСОБА_5 , в ході проходження військової служби за мобілізацією в Збройних Силах України, вирішив стати на злочинний шлях та вчинити непокору умисно не виконавши наказ командира.
Так, 09.02.2015 року т.в.о. командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 полковником ОСОБА_6 був виданий наказ №438 «Про вибуття особового складу у визначений район», у якому було конкретно, чітко, виразно і зрозуміло сформульовано вимогу убути того ж дня 19 військовослужбовцям зазначеної військової частини (з вказанням військового звання та прізвища, імені, по-батькові), у тому числі і ОСОБА_5 , для виконання бойових завдань до міста Артемівськ, Донецької області.
Згаданий наказ є законним, тобто, він відданий відповідною військовою службовою особою в належному порядку та в межах її повноважень, за змістом не суперечить чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина. Подвійного тлумачення він також не допускає.
09.02.2015 року, близько 09 години, вказаний наказ № 438 був доведений до особового складу, у тому числі і до ОСОБА_5 , в клубі військової частини-польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) особисто полковником ОСОБА_6 . Після цього він також був доведений відповідним військовослужбовцям, у тому числі і до ОСОБА_5 , під підпис, що підтверджується «Аркушем доведення наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 09.02.2015 року № 438».
Однак, 09.02.2015 року, у невстановлений слідством час, в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, перебуваючи на території військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконувати наказ командира про вибуття особового складу у визначений район з метою виконання бойових завдань, усно заявивши про небажання його виконувати та не вибув до району виконання бойових завдань, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 402 КК України.
Умисні дії ОСОБА_5 які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, кваліфіковані за ч. 1 ст. 402 КК України.
Під час судового провадження прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , 16 жовтня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення вперше.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 295 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5015 гривень.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до категорії середньої тяжкості, потерпілі в кримінальному проваджені відсутні, а отже, угода відповідає вимогам КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Суд також бере до уваги те, що обвинувачений приймав беспосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, має статус учасника бойових дій. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та перехід до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 1 ст. 402 КК України, у вигляді штрафу, як це і передбачено угодою.
Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 295 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5015 (п`ять тисяч п`ятнадцять) гривень.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.
Головуючий: