АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3665/15-к Номер провадження 11-кп/786/237/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Згідно ухвали суду, до Полтавського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, яке мотивоване тим, що він відбув ? частини призначеного покарання, має добру поведінку та сумлінне ставлення до праці. У клопотанні засуджений вказав, що за час відбування покарання стягнень не мав, має 5 заохочень, працевлаштований та сумлінно ставиться до праці.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого суд своє рішення мотивував тим, що засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно нього. Зазначає, що суд не врахував його стан здоров`я, наявність на утриманні неповнолітнього сина, тяжко хворої матері.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який вважає ухвалу суду законною, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судове засідання засуджений та представник установи не з*явилися, хоча належними чином були повідомлені про час та місце засідання, причину неявки не повідомили. Крім цього у апеляції не ставиться питання про доставку засудженого до суду, а тому колегія суддів зважаючи на викладене дійшла висновку про можливість розгляду справи по суті у відсутності засудженого та представника установи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 за період відбування покарання в установі, мав шість стягнень та чотири подяки. Протягом всього періоду відбування покарання засуджений допускав порушення правила внутрішнього трудового розпорядку, за що двічі попереджувався. 30.07.2015 року ОСОБА_7 порушив дисципліну, не виконавши команду «Відбій», з ним проведено бесіду і попереджено про винесення догани, 12.08.2015 року грубо порушив правила внутрішнього трудового розпорядку, не вийшовши на ранковий розвід, чим не дотримався вимог режиму відбування покарання, не приймає участі у самодіяльних організаціях засуджених, уникав відбування покарання за вчинене та оголошувався до розшуку, у вчиненому не розкаявся.

Крім цього, 29 жовтня 2015 року судом Полтавського району клопотання ОСОБА_7 про заміну йому відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи також було відхилено з підстав залишення невідбутого покарання понад 2 роки. Відповідно до ст.110 КВК України, якщо суд відмовить в умовно-достроковому звільненні

засудженого від покарання чи заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням або в умовному звільненні з місць позбавлення волі з обов`язковим залученням засудженого до праці, повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не нижче п`яти років, може бути внесено не раніш як через один рік з дня винесення ухвали про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніш як через шість місяців. ОСОБА_8 не дотримався цих строків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни ухвали суду, а тому апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4