Справа № 452/1297/15-к
Номер провадження 1-кп/452/122/2015
ВИРОК
іменем України
24 червня 2015 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, несудимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ОСОБА_5 , 20 липня 2013 року о 18 годині 35 хвилин, в м. Самборі Львівської області, по вул. Степана Бандери, навпроти будинку № 26, керуючи автомобілем марки « DAEWOO LANOS », реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку центра м. Самбора, грубо порушуючи вимоги розділу 18 п. 18.1 чинних Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України « Про затвердження правил дорожнього руху » № 1094 від 31.12.1993 року, що виразилося у неврахуванні дорожньої обстановки, незастосуванні своєчасного екстреного гальмування свого автомобіля з метою уникнення наїзду на пішохода, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який переходив проїжджу частину дороги в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_4 згідно висновку судово медичної експертизи № 79/15 від 24.04.2015 року отримав забій головного мозку важкого ступеню, субарахноїдальний крововилив, відрив перелом зв`язки апофізу лівої великогомілкової кістки, перелом сідничної кістки зліва без зміщення, забій рани лівої виличної ділянки та підборіддя зліва, параорбітальні гематоми двобічно, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент утворення.
Під час судового розгляду ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю та показав, що дійсно у вищезазначеному обвинувальному акті місці та у вказаний час, керуючи автомобілем марки « DAEWOO LANOS », реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним в напрямку центра м. Самбора, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження. У скоєному щиро розкаявся, просив звільнити його від покарання, застосувавши до нього амністію, так як на утриманні в нього є неповнолітня дитина.
Крім повного визнання вини обвинуваченим у вчиненому, його винуватість у скоєному доведена показаннями потерпілого, який підтвердив факт вчинення на нього наїзду транспортним засобом під керуванням ОСОБА_5 і показав, що жодних претензій до нього не має, так як він відшкодував йому заподіяну шкоду. Не заперечує щодо застосування до обвинуваченого амністії.
Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_5 в порушенні правил дорожнього руху, які призвели до заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, і тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.
До кримінальної відповідальності він притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставина, яка пом`якшує його покарання щире каяття.
Обставина, що обтяжує покарання не встановлено.
Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, яке є необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання новим злочинам.
Відповідно до п. в) ст. 1 закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно наявного у справі свідоцтва про народження убачається, що ОСОБА_5 на день набрання чинності вказаним Законом мав одну дитину - дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років і щодо якої він не був позбавлених батьківських прав.
Отже, ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Цивільний позов про відшкодування заподіяної шкоди згідно заяви потерпілого ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 1763,46 грн. слід стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави
Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири ) роки.
На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1763, 46 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя