Ухвала іменем україни 29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_6.,

суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8.,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и л а:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 26 листопада 2012 року, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1, під час раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав своїй матері ОСОБА_3 численні удари руками в область голови та тулуба, чим заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті ОСОБА_3 19 грудня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_2 і призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. У касаційній скарзі, за її змістом, фактично робить посилання на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Наводячи свій аналіз наявним у справі доказам, захисник ОСОБА_1 вказує на те, що судові рішення ґрунтуються на неналежних доказах та суперечливих показаннях потерпілого ОСОБА_4, на підставі яких суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов хибного висновку про вчинення засудженим інкримінованого злочину. Крім того наявний в матеріалах кримінального провадження диск звукозапису судового засідання є неналежної якості.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі та перевіривши надані до скарги судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність правозастосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки фактичних обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанції й перегляду у касаційному порядку не підлягають, оскільки з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповнота судового розгляду не є підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Що стосується доводів захисника про допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то вони є необґрунтованими.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції прийняв до уваги не визнання вини ОСОБА_2, урахував, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена зібраними та дослідженими у судовому засіданні в їх сукупності доказами, а саме показаннями засудженого ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4, експерта ОСОБА_5, даними, що містяться у протоколах слідчих дій, а саме: висновку експерта №184-4127/12 від 22.01.2012 року, висновку комісійної стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від № 84 від 18.06.2014 року, та інших матеріалах провадження, зміст яких детально відображено у вироку.

Визнавши вказані докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст.121 КК України.

На думку колегії суддів, призначене засудженому ОСОБА_2 покарання, є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Крім того, аналогічні за змістом доводи захисника були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Як убачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції перевірив доводи захисника в апеляційній скарзі, всебічно їх розглянув і відмовив у їх задоволенні, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У цьому провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_2 є журнал судового засідання, технічний запис, на якому зафіксоване кримінальне провадження в суді першої інстанції та прослуховування якого здійснювалось судом апеляційної інстанції.

З урахуванням сукупності цих обставин колегія суддів вважає, що жодних даних, які би свідчили, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для витребування матеріалів кримінального провадження й задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_8 ОСОБА_7