печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2013 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.,

при секретарі Пономаренко А.О.

прокурора Онисковець Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про скасування рішення заступника начальника слідчого управління - начальника відділу прокуратури м. Києва Кошлякова А. про перенаправлення його заяви до прокурора Голосіївського району м. Києва як незаконне та протиправне, зобов'язання внести його заяву від 28 серпня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування,-

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив скасувати рішення заступника начальника слідчого управління - начальника відділу прокуратури м. Києва Кошлякова А. про перенаправлення його заяви до прокурора Голосіївського району м. Києва як незаконне та протиправне, зобов'язати внести його заяву від 28 серпня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 28 серпня 2013 року він звернувся до прокуратури м. Києва із заявою про вчинення кримінального правопорушення заступником прокурора Голосіївського району м. Києва ОСОБА_3 за ст. 367 КК України. Утім прокуратурою м. Києва не було внесено відомості до ЄРДР, а надано відповідь за підписом заступника начальника слідчого управління - начальника відділу прокуратури м. Києва Кошлякова А. про направлення заяви до прокурора Голосіївського району м. Києва.

До судового засідання ОСОБА_1 не з'явився, в скарзі зазначив про розгляд скарги у його відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_1 просив розглянути скаргу за його відсутності, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу без його участі на підставі наявних доказів.

Прокурор Онисковець Ю.А. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, мотивуючи її безпідставністю.

Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що 28 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури м. Києва із заявою про вчинення кримінального правопорушення заступником прокурора Голосіївського району м. Києва ОСОБА_3 за ст. 367 КК України. Утім прокуратурою м. Києва не було внесено відомості до ЄРДР, а надано відповідь за підписом заступника начальника слідчого управління - начальника відділу прокуратури м. Києва Кошлякова А. про направлення заяви до прокурора Голосіївського району м. Києва.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об'єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов'язковими елементами складу будь-якого злочину є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до ЄРДР.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а також реєстрація осіб, які їх учинили, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ст.ст. 214, 218 КПК України.

Крім того, згідно з п. 3.8 наказу Генерального прокурора України № 125 від 3 грудня 2012 року «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу, направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, дії заступника начальника слідчого управління - начальника відділу прокуратури м. Києва Кошлякова А. щодо направлення заяви ОСОБА_1 від 28 серпня 2013 до прокурора Голосіївського району м. Києва за територіальним принципом відповідають вищезазначеним положенням закону та наказу Генерального прокурора України № 125 від 3 грудня 2012 року.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування рішення заступника начальника слідчого управління - начальника відділу прокуратури м. Києва Кошлякова А. про перенаправлення його заяви до прокурора Голосіївського району м. Києва як незаконне та протиправне, зобов'язання внести його заяву від 28 серпня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.В. Батрин