Справа № 495/7966/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, неповнолітній дітей на утриманні не має, не працює, раніше судимого:

- 13.07.2001 року Болградським районним судом Одеської області за ст. 140 ч.2, ст. 142 ч.3, ст. 145 ч.2, ст. 42 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі,

- 14.07.2006 року Ширяєвським районним судом Одеської області за ст. 390 ч.1 КК України із застосуванням ст. 71, 72 КК України до 1 року та 2 місяців позбавлення волі,

- 05.03.2015 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Згідно з розпорядженням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 343 від 09.04.2015 року, яке було направлено до Білгород-Дністровського МРВ КВІ УДПтСУ в Одеській області про виконання вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , що набрав законної сили від 07.04.2015 року.

Відповідно до постанови від 29.04.2015 року, затвердженої начальником Білгород-Дністровського МРВ кримінально-виконавчої інспекції про встановлення днів явки на реєстрацію, обвинуваченого ОСОБА_3 було зобов`язано з`являтися на реєстрацію до інспекції другого та четвертого вівторка кожного місяця. Цього ж дня, обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений з даною постановою, під якою розписався, ознайомився з порядком та умовами відбування покарання та був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 389 КК України буде притягнутий до кримінальної відповідальності, під чим поставив свої підписи. Окрім того, обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що у відповідності до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України він зобов`язаний додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до КВІ, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися до КВІ у встановлені дні реєстрації, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України.

Обвинувачений ОСОБА_3 29.04.2015 року отримав направлення до Шабівської сільської ради вих. № 816, згідно з яким він повинен приступити до виконання громадських робіт з 05.05.2015 року. Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , знаючи про порядок відбування покарання і відповідальність, яка настає за невиконання громадських робіт, без поважних причин, умисно 14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 18.05.2015 року, 19.05.2015 року не з`явився на виконання громадських робіт, без поважної причини, в результаті чого не відбув громадські роботи у виді 16 годин.

Крім того, ухиленням від відбування громадських робіт відповідно до ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу изначено невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 05.03.2015 року він був засуджений за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт. 29.04.2015 року був ознайомлений з постановою та умовами відбування покарання та був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч.2 ст. 389 КК України буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Але через зловживання спиртними напоями він не відбув повністю громадські роботи. Розуміє, що скоїв кримінальне правопорушення, розкаюється.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 389 ч.2 КК України - тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не відбув покарання за попереднім вироком та маючи не зняту і непогашену у встановлений законом строк судимість вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді арешту.

Відповідно до ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2015 року невідбутий строк покарання обвинуваченого ОСОБА_3 становить 16 години, що складає 2 дні арешту.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання відповідно до ст. 71 ч.1 КК України, частково приєднати до нового вироку невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2015 року.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання 1 (один) місяць арешту.

Відповідно до ст. 71 ч.1, ст. 72 КК України суд вважає необхідне до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2015 року у виді 1 (одного) дня арешту та остаточно йому призначити покарання у виді 1 (одного) місяця та 1 (одного) дня арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання та направлення до відбування призначеного покарання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ