печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3360/16-к
У Х В А Л А

28 січня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000001412 від 10.07.2015 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296, ч 3. ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції, після відмови Президента України ОСОБА_6 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.
З огляду на це в грудні 2013 року у мешканця м. Харкова ОСОБА_7 , засновника та керівника громадської організації «Оплот», а також однойменного спортивного бійцівського клубу, виник умисел, спрямований на насильницьку протидію масовим акціям протесту Євромайдану в Україні шляхом вчинення злочинів проти життя та здоров`я учасників таких акцій, заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, залякування, катувань та інших протиправних дій.
Реалізуючи свій злочинний умисел та координуючи дії з іншими невстановленими особами, які мали аналогічні цілі, ОСОБА_7 у період грудня 2013 лютого 2014 року як особисто, так і через своїх знайомих та довірених осіб, залучав до вчинення вказаних кримінальних правопорушень мешканців міста Харкова, передусім осіб із свого оточення, бійців створеного ним спортивного клубу «Оплот», у тому числі учасників боїв без правил, що проходили під егідою вказаного клубу, іноземних студентів з держав Закавказзя, які навчались у вищих учбових закладах Харкова, та інших громадян, періодично організовуючи виїзди таких осіб з метою вчинення злочинів до м.Києва.
Так, 20.01.2014 року, близько 23 год 50 хв ОСОБА_7 з вказаною метою організовано поїздку з Харкова до Києва групи осіб чисельністю до 100 чоловік, точна кількість на даний час не встановлена, які виїхали трьома автобусами, у тому числі: SCANIA K113, державний номер НОМЕР_1 , Volkswagen LT державний номер НОМЕР_2 та VOLVO державний номер НОМЕР_3 .
Безпосередньо перед виїздом автобусів, 20.01.2014 року, в період між 22 год. та 23 год. 40 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні бійцівського клубу «Оплот» за адресою м. Харків, площа 1-го Травня, 2, визначив старших груп у поїздці з числа своїх знайомих, які раніше були учасниками різних заходів «Оплоту», зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 та провів із ними інструктаж, під час чого повідомив про можливість застосування відносно активістів „Євромайдану фізичної сили, затримання останніх та передачі їх працівникам міліції, а також поставив задачі щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до м. Києва.
21.01.2014 року, близько 9 год. 25 хв., гр.гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та залучені останнім громадяни Республіки Азербайджан ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також інші, на даний час невстановлені слідством особи, прибувши до міста Києва, упродовж дня, відповідно до вказівок ОСОБА_7 переміщувались ранішезгаданими автобусами територією міста.
При цьому, на виконання вказівки ОСОБА_7 щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до м. Києва.
21.01.2014 року близько 22 год., в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві між зазначеними особами та представниками «Автомайдану», які незадовго до цього прибули до станції метро «Петрівка» на власних автомобілях, виник конфлікт на грунті блокування останніми виїзду автобусів зі станції метро «Петрівка». В цей час невстановлена особа з числа тих, що приїхали автобусом SCANIA K113, державний номер НОМЕР_1 , і якими у поїздці безпосередньо керував ОСОБА_5 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 щодо застосування фізичного насильства до протестувальників, попередньо одягнувши на обличчя білу балаклаву для унеможливлення ідентифікації, дала команду здійснити напад на представників Автомайдану та інших осіб, які перебували у районі станції метро «Петрівка». На виконання даної команди з вказаного автобусу вибігла очолювана ОСОБА_5 група осіб у білих балаклавах, що мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені слідством предмети, і, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, використовуючи зазначені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, розпочали бійку з представниками Автомайдану та іншими особами, що знаходились поруч.
Одночасно ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , перебуваючи у вказаному місці, біля автобусу Volkswagen LT, державний номер НОМЕР_2 , виконуючи раніше отримані ОСОБА_9 від ОСОБА_7 інструкції та згідно заклику невстановленої особи про здійснення колективного нападу на представників Автомайдану та інших громадян, діючи у складі групи з керованими ОСОБА_5 невстановленими слідством особами загальною чисельністю близько 10 чоловік з автобусу SCANIA K113, у тому числі одягнутими у білі балаклави, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені слідством предмети, спільно та погоджено, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» гр. ОСОБА_18 ,та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій Євромайдану, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, стали наносити ОСОБА_18 удари руками, ногами та вказаними предметами у різні частини тіла, у тому числі по голові, продовжуючи свої злочинні дії і після того, як потерпілий від ударів впав на землю, заподіявши останньому тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Крім того, 21.01.2014, близько 22 год., після закінчення нападу на ОСОБА_18 , очолювані ОСОБА_5 невстановлені слідством особи з білими балаклавами на обличчях, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені предмети, перебуваючи у вищевказаному місці, тобто в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, діючи у складі групи з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , спільно та погоджено, за попередньою змовою з ними, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту гр. ОСОБА_19 , та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій Євромайдану, викрали його, здійснивши з цією метою у складі групи напад на потерпілого із застосуванням фізичної сили у виді нанесення останньому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином, ОСОБА_19 фізичні страждання, а надалі перемістивши проти його волі у салон автобусу SCANIA K113, д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , періодично отримуючи вказівки від ОСОБА_7 , який контактував з ними з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_4 на належні їм номери НОМЕР_5 та НОМЕР_6 відповідно, у такий спосіб виконували функцію координаторів, передаючи вказівки ОСОБА_7 іншим учасникам викрадення ОСОБА_19 , зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які протиправно, з використанням примусу, завели ОСОБА_19 до автобусу, з метою незаконного позбавлення його волі.
Після викрадення гр. ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , виконуючи відповідні інструкції ОСОБА_7 , які ОСОБА_5 та ОСОБА_9 отримували по телефону, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на подальше незаконне позбавлення волі потерпілого у спосіб його насильницького утримання в салоні автобусу та переміщення в район палаткового табору біля станції метро «Бориспільська», діючи погоджено з ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 та виконуючи відведену їм роль, залишились у вказаному автобусі - SCANIA K113, перебуваючи упродовж переїзду поряд з ОСОБА_19 та тримаючи його на сидіннях у задній частині салону.
При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також інші, на даний час не встановлені учасники викрадення ОСОБА_19 , діючи спільно та погоджено, за попередньою змовою групою осіб, 21.01.2014 року, в період приблизно з 22 год. до 23 год. 50 хв., тобто в процесі протиправного утримання потерпілого в автобусі, періодично наносили йому удари в різні частини тіла, і, таким чином, заподіювали фізичні страждання, ставлячи питання щодо його участі в Революції Гідності та намагаючись отримати від нього з даного приводу зізнання.
Згідно висновку судово-медичного експерта №481 від 06.03.2014, у ОСОБА_19 виявлено синець на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Упродовж періоду незаконного позбавлення волі ОСОБА_19 , з 22 год. до 23 год. 50 хв., його було переміщено на автобусі SCANIA K113, д.н.з. НОМЕР_1 за маршрутом: просп. Героїв Сталінграда вул. Героїв Дніпра вул. Озерна вул. Богатирська м. Вишгород Київської області вул. Дніпроводська вул. Богатирська вул. Озерна вул. Лугова вул. Шахтарська вул. Вікентія Хвойки - вул. Межигірська Набережно-Печерська дорога вул. Колекторська, 24/26. При цьому ОСОБА_5 , як і ОСОБА_9 , постійно узгоджуючи свої дії із ОСОБА_7 , продовжував контактувати з останнім з мобільного телефону.
21.01.2014, близько 23 год. 50 хв., гр.гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та особи, які на даний час слідством не встановлені, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_19 та незаконним позбавленням його волі, діючи погоджено з ОСОБА_8 , перевезли потерпілого до палаткового табору, розташованого в районі по вул. Колекторській, 24/26 у м. Києві, неподалік від станції метро «Бориспільська». У зазначеному місці потерпілого, проти його волі, було передано групі осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_8 , що прибув до палаткового табору не пізніше 23 год. 07 хв., а також ОСОБА_7 та інші особи, невстановлені слідством. Вказані особи й надалі, приблизно до 01 год 22.01.2014 року, незаконно утримували ОСОБА_19 .
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному викраденні людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

26.06.2015 на адресу ДКР МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місцеперебування не виявилось можливим.
У зв`язку із не встановленням місцеперебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 06.07.2015, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.
06.07.2015 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук та отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва про його затримання та доставку до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, виконати указану ухвалу не представляється можливим, оскільки підозрюваний переховується і його оголошено у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією Департаменту карного розшуку Національної поліції України №14/05/5-733 від 27.01.2016.
З наведених підстав у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування та суду, а тому вбачається, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості запобігти ризикам його переховування від органів досудового розслідування та суду в подальшому, а також незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просив клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор просив з зазначених у клопотанні підстав обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вивчивши клопотання, дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом установлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №000001412 від 10.07.2015 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 296, ч 3. ст. 27, ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України.
26.06.2015 на адресу ДКР МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місцеперебування не виявилось можливим.
У зв`язку із не встановленням місцеперебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 06.07.2015, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.
06.07.2015 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук та отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва про його затримання та доставку до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, виконати вказану ухвалу не представляється можливим, оскільки підозрюваний переховується і його оголошено у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією Департаменту карного розшуку Національної поліції України №14/05/5-733 від 27.01.2016.
З наведених підстав у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується протоколами допиту потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , підозрюваного ОСОБА_9 , протоколами впізнання, висновками експертиз, протоколами оглядів, даними операторів мобільного зв`язку про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг по мобільному телефону ОСОБА_5 , отриманих в оператора телекомунікацій шляхом тимчасового доступу до речей та документів.
Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 146 КК України, а також з огляду на те, що в ході розгляду клопотання не було здобуто даних, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність в клопотанні правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст.193 КПК України.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України, практики Європейського Суду з прав людини враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 146 КК України, за викликами для проведення слідчих дій не з`являвся та переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, та вважає наявними ризики для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак клопотання підлягає задоволенню.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, є винятковим випадком, та після затримання особи і не пізніше як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вимогами ст.196 КПК України встановлено обов`язок слідчого судді визначити в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Статтею 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
Оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не розглядається питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що має бути вирішено відповідно до вимог ст. 193 ч. 6 КПК України через сорок вісім годин після затримання особи і доставки її до місця кримінального провадження, слідчим суддею граничний строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу не визначається.
Також слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчому забезпечити доставку підозрюваного до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1