Справа № 405/14/16-к

06 січня 2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
встановив:
ОСОБА_4 звернувся зі скаргою в порядку ст.303 КПК України до слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда, в якій просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення адміністрацією УМВС України в Кіровоградській області.
В обґрунтування скарги послався на те, що з 10.05.1994 року по 08.10.2001 року він працював в органах внутрішніх справ. Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 01.08.2000р. його було призначено на посаду слідчого СВ Устинівського РВ УМВС України в Кіровоградській області. У жовтні 2000-го року він подав заяву до Херсонського УМВС з проханням призначити на посаду оперативного уповноваженого КР. У грудні 2000-го року йому стало відомо, що до УМВС України в Кіровоградській області надійшов запит від УМВС України в Херсонській області на отримання його особової справи, метою якого було переведення його на службу до МВ УМВС м.Херсона. Особову справу, з невідомих йому причин, не було надіслано за запитом. Щоб прискорити надіслання особової справи за запитом 15.01.2001 року він подав рапорт на ім`я начальника УМВС в Кіровоградській області з проханням звільнити його з ОВС, щоб мати можливість поновитись на службі в ОВС в Херсонській області. При розгляді його рапорту керівництво з`ясувало, що він не мав наміру поривати службу в міліції і тому при атестувані 13.04.2001 року начальник УМВС в Кіровоградській області затвердив рішення «займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду». Таким чином йому відмовили у звільненні. Дане рішення він не оскаржував, продовжував виходити на роботу, на звільненні не наполягав, (доказом того є атестаційний лист від 13.04.2001 року).
Але, 24.04.2001 року начальник Устинівського РВ незважаючи на те, що його рапорт про звільнення з ОВС втратив чинність, проігнорувавши рішення атестаційної комісії від 13.04.2001 року затверджене начальником УМВС, без мого відома, порушив питання про його звільнення з ОВС за власним бажанням, шляхом вміщення на його рапорт недостовірної інформації з метою незаконного звільнення та зашкодити поновленню на службі. Крім того у висновку про звільнення від 29.08.2001 року, на підставі якого і відбулось звільнення, у графі «з висновком ознайомлений» було підроблено його підпис про згоду на звільнення за власним бажанням. (Факт підроблення його підпису доводить висновок спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області №410 від 05.01.2011 року, який перебуває в матеріалах кримінального провадження в прокуратурі Кіровоградської області.) Таким чином, 08.10.2001 року УМВС України в Кіровоградській області незаконно звільнило його з ОВС, при цьому адміністрація Устинівського РВ УМВС зловживала службовим становищем, чим мені було завдано істотної шкоди, яка полягає у порушенні охоронюваного Конституцією України права на працю (ст.43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.).
В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.
Заслухавши заявника та прокурора, вивчивши матеріали скарги та додатки до неї, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Злочин є передбачене Кримінальним Кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ст.11 КК України).
На думку слідчого судді, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а не особиста думка будь якої особи про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, достатніх об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину заява ОСОБА_4 не містить, а тому така заява не має бути внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо неї не повинно проводитися досудове розслідування.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає скаргу безпідставною, бездіяльність прокурора відсутньою, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.214, 303- 307 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Кіровоградської області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1