Дата документу Справа № 310/4048/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1688/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.260 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Райгородок Слов`янського району, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком міськрайонного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він на початку вересня 2014 року, діючи з прямим умислом, маючи намір на вступ до незаконного збройного військового формування самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки», прибув до штабу «ДНР» в с. Розписне Торезького району Донецької області. Далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_7 добровільно надав свої анкетні дані невстановленим слідством особам, які знаходились в штабі «ДНР», тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні. В подальшому ОСОБА_7 знаходився у с. Розписне Торезького району Донецької області, де його було призначено на посаду охоронця блокпосту «ДНР» на в`їзді до с.Розписне Торезького району Донецької області та передано йому у використання автоматичну зброю автомат Калашникова АК-74, набої до нього та формений одяг. У селищі Розписне Торезького району Донецької області ОСОБА_7 здійснював охорону блокпосту на в`їзді до с. Розписне Торезького району Донецької області, з м. Торез, доглядав людей та автомобілі, що перетинали даний блокпост.

Протиправні дії ОСОБА_7 носили тривалий характер, а саме в період часу з початку вересня по грудень 2014http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2568/ed_2015_04_10/pravo1/T124651.html?pravo=1 - 2568 року та виразились у активній участі в діяльності непередбаченому законами України збройному формуванні.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.260 КК, як участь у діяльності не передбаченому законом збройному формуванні.

Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не заперечуючи обставин справи, доведеності своєї винуватості та кваліфікації своїх дій, ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання вважаючи його занадто суворим. Таке покарання на переконання обвинуваченого не відповідає тяжкості вчиненого ним діяння та його особі. Дане твердження ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що він вину визнав повністю, розкаявся, сприяв слідству у встановленні дійсних обставин справи, добровільно покинув збройне формування ДНР, має постійне місце проживання, є єдиним годувальником і доглядачем свого хворого батька, проживає єдиною сім`єю з іншою жінкою, позитивно характеризується, раніше несудимий, по справі відсутні матеріальні збитки, обтяжуючих обставин у справі нема.

Вказані обставини на переконання обвинуваченого давали суду підстави для звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК від призначеного йому покарання з іспитовим строком. В зв`язку з чим, обвинувачений просить суд апеляційної інстанції вирок в цій частині змінити, звільнивши апелянта на підставі ст. 75 КК від призначеного йому покарання з іспитовим строком на три роки з покладенням обов`язків, передбачених ст76 КК.

В апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого. В апеляційній скарзі ОСОБА_7 не просив провести апеляційний розгляд за його участі. З огляду на положення ч.4 ст.401 КПК його обов`язковий виклик в судове засідання є не обов`язковим. В зв`язку з чим, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 проведено за його відсутності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин ніким не оспорюється, тому з огляду на положення ст.404 КПК в цій частині вирок суду не переглядався.
Згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому мають враховуватись всі обставини, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, міськрайонний суд врахував, що обвинувачений вину визнав, розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Було взято до уваги й позитивна характеристика з місця проживання обвинуваченого, і те, що він є особою раніше не судимою та вперше вчинив злочин.

Заява ОСОБА_7 про те, що він добровільно покинув збройне формування ДНР, має постійне місце проживання та факт його перебування в шлюбних відносинах з іншою жінкою не може впливати на звільнення від призначеного покарання. Заява про те, що обвинувачений є єдиним годувальником і доглядачем свого хворого батька нічим не підтверджена.

Разом з тим, міськрайонний суд вірно виходив з того, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Обвинувачений досить тривалий час брав участь у незаконному збройному формуванні.

Крім того, судова колегія, приймаючи своє рішення також враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, який мав місце умовах складної суспільно-політичної обстановки в Донецької області та мав суттєвий вплив на охорону державної і громадської безпеки у цьому регіоні держави, а також і на запобігання вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами. Вчинення даного роду злочинів сприяло встановленню нестабільності в даному регіоні, призвело до значних матеріальних втрат і значних людських жертв, що суттєво підвищило його суспільну небезпеку. Обвинувачений в силу свого віку не міг не усвідомлювати значення і наслідки таких своїх дій, проте тривалий час з вересня по грудень 2014 року продовжував перебувати в лавах незаконного збройного формування.

За таких обставин заява ОСОБА_7 про те, що він від відбування призначеного йому покарання може бути звільнений на підставі ст. 75 КК є необґрунтованою, з огляду на те, що міськрайонним судом йому призначено і так мінімальне з можливих покарань.
В зв`язку з наведеним, твердження обвинуваченого про те, що йому призначене покарання, яке не відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого ним злочину і його особі, є безпідставними та таким, що спростовується матеріалами кримінального провадження і обставинами справи.

Відтоді вирок міськрайонного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , - в той же строк з моменту отримання ним повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4