БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №735/1222/13-к
У Х В А Л А
"02" грудня 2015 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , головуючій у кримінальному провадженні №0000012 від 24.12.2012 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України,-
встановив:
Згідно з ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.09.2015 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області надіслано за підсудністю кримінальне провадження №0000012 від 24.12.2012 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України.

Відповідно до ст.35 КПК України щодо розподілу справ автоматизованою системою документообігу суду визначено, що дане кримінальне провадження підлягає розгляду суддею ОСОБА_4 .

11.11.2015 року ОСОБА_3 заявлено відвід судді ОСОБА_4 , а пізніше також і судді ОСОБА_1 , визначеного для розгляду вказаної заяви про відвід відповідно до ст.35 КПК України.

За результатом розгляду 11.11.2015 року суддею ОСОБА_6 відводу судді ОСОБА_1 , винесена ухвала про відмову у задоволенні вказаної заяви, і підтверджено таким чином правомочність цього судді розглядати відвід судді ОСОБА_4 .

17.11.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Борзнянського районного суду з заявою, в якій повторно заявляє відвід судді ОСОБА_1 , який згідно з результатами розподілу справ, визначений суддею з розгляду відводу судді ОСОБА_4 .

Розгляд повторно поданої заяви про відвід судді ОСОБА_1 системою документообігу суду був визначений судді ОСОБА_6 .

Проте до початку судового розгляду даним суддею відводу судді ОСОБА_1 , 23.11.2015 року ОСОБА_3 звернувся повторно з заявою про відвід судді ОСОБА_6 .

Зазначена заява була розглянута суддею ОСОБА_7 і ухвалою суду від 23.11.2015 року залишена без розгляду з підстав зловживання заявником правом на відвід судді.

Ухвалою Борзнянського районного суду від 02.12.2015 року суддею ОСОБА_6 прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_1 у розгляді поданої ним 11.11.2015 року заяви про відвід судді ОСОБА_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій не заперечував проти розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_3 , якому повідомлено про час і місце розгляду заяви про відвід судді листом на адресу його електронної пошти, що використовується ним у спілкуванні з судом, в судове засідання з розгляду заяви не з`явився.

З огляду на вказане, а також виходячи з зазначеної у заяві правової позиції заявника, яка ним без змін постійно застосовується в обґрунтування поданих до суду заяв про відвід суддів Борзнянського районного суду, суд, з метою зменшення втрат процесуального строку розгляду кримінального провадження, з огляду на ст.81 КПК України, вважає можливим проведення розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_4 без участі заявника.

Дослідженням доводів заявника, що ним вказані у заяві про відвід судді ОСОБА_4 , встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 в заяві про відвід судді ОСОБА_4 в її обґрунтування посилається на виявлені ним факти, що мали місце під час перебування кримінального провадження в місцевих судах, які знаходяться під юрисдикцією Апеляційного суду Чернігівської області до моменту направлення провадження на розгляд у Борзнянському районному суді Чернігівської області, які перешкоджають винесенню суддею ОСОБА_4 законного рішення.

Так, заявником у заяві зазначено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2013 року кримінальне провадження №0000012 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передано за підсудністю для розгляду до Коропського районного суду Чернігівської області.

Автоматизованою системою документообігу Коропського районного суду Чернігівської області вказане кримінальне провадження розподілено для розгляду судді ОСОБА_8

24.02.2015 року під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження судді ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_3 було заявлено відвід, на що суддя ОСОБА_8 відреагував оголошенням заяви про самовідвід. Після цього вказане кримінальне провадження було передано до канцелярії Коропського районного суду Чернігівської області для його перерозподілу іншому судді у зв`язку з самовідводом. При цьому, заяви про відвід судді та про його самовідвід не розглядалися і рішення про їх задоволення не приймалися.

Незважаючи на відсутність рішення про задоволення відводу чи самовідводу судді ОСОБА_8 , кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розподілено іншому судді, яким автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю ОСОБА_9 з порушеннями ст.35 ч.3 КПК України.

Суддею ОСОБА_9 12.03.2015 року під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 оголошено заяву про самовідвід судді, після чого дане кримінальне провадження передано до канцелярії Коропського районного суду Чернігівської області для його перерозподілу іншому судді у зв`язку з самовідводом. При цьому заява про самовідвід судді не розглядалася і рішення про її задоволення не приймалося.

У зв`язку з неможливістю сформувати новий склад суду, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було направлено до Апеляційного суду Чернігівської області для його передачі на розгляд відповідно до підсудності визначеної судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20.03.2015 року вказане кримінальне провадження передано до Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області, де автоматизованою системою документообігу суду розподілено судді ОСОБА_10 , який 07.04.2015 року заявив про самовідвід.

Дана заява була задоволена у встановленому порядку і кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передано до канцелярії Новгород-Сіверського районного суду, де автоматизованою системою документообігу суду розподілено судді ОСОБА_11 всупереч вимогам, передбаченим, ст.35 ч.3 КПК України.

ОСОБА_5 була заявлена заява про відвід судді ОСОБА_12 з огляду на порушення ст.35 ч.3 КПК України. Ухвалою суду від 27.05.2015 року вказану заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_11 задоволено і суддю ОСОБА_11 відведено від участі у кримінальному провадженні №0000012, а кримінальне провадження передано до канцелярії Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області де автоматизованою системою документообігу кримінальне провадження №0000012 розподілено на суддю ОСОБА_13 з порушенням ст.35 ч.3 КПК України.

Суддею ОСОБА_13 з причини спливу п`ятирічного строку перебування на посаді судді кримінальне провадження передано до канцелярії Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, де автоматизованою системою документообігу кримінальне провадження №0000012 розподілено на суддю ОСОБА_14 з порушеннями ст.35 ч.3 КПК України.

Суддею ОСОБА_14 був заявлений самовідвід, який був задоволений і ухвалою суду суддя ОСОБА_14 був відведений від участі у кримінальному провадженні №0000012 .

У зв`язку з неможливістю сформувати новий склад суду, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було направлено до Апеляційного суду Чернігівської області для його передачі на розгляд відповідно до визначеної підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області вказане кримінальне провадження передано до Борзнянського районного суду Чернігівської області, де автоматизованою системою документообігу суду розподілено судді ОСОБА_4 з порушеннями ст.35 ч.3 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до якого вона віднесена процесуальним законом за підсудністю.

Суддя розглядає справи, одержані згідно порядку розподілу судових справ, установлених відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь - яких інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.82 КПК України, слідчий суддя,суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Порядок розподілу кримінального провадження, передбачений ч.3 ст.35 КПК України та регламентований Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затверджений рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року №30, п.3.1.10 якого передбачено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) судді справа підлягає повторному автоматичному розподілу без урахування цього судді.

Тобто, кримінальне провадження може бути повторно розподілене в порядку, передбаченому ст.35 ч.3 КПК України, іншому судді для розгляду у випадку прийняття процесуального рішення про задоволення заяви про відвід чи самовідвід судді, у провадженні якого перебуває відповідне кримінальне провадження. До ухвалення такого рішення кримінальне провадження у зв`язку із заявленим відводом чи самовідводом судді, іншому судді перерозподілятися не може, оскільки це призведе до порушення права учасників кримінального провадження на наділений належними повноваженнями суд.

Наявність зазначених підстав для розподілу справи іншому судді є обов`язковим для визнання розподілу таким, що здійснений законно відповідно до вимог КПК України.

Проте, як вбачається з записів журналу судового засідання від 24.02.2015 року, коли судді ОСОБА_8 був заявлений ОСОБА_3 відвід, після цього суддя оголосив перерву, а після перерви суддя ОСОБА_8 повідомив учасникам судового засідання про те, що він бере самовідвід у вказаному кримінальному провадженні.

Отже, заява ОСОБА_3 про відвід судді, а також заява самого судді ОСОБА_8 про самовідвід, не розглядалися згідно з порядком, визначеним ст.81 КПК України, процесуальні рішення з розгляду заяв щодо відвода судді та його самовідвода не ухвалювалися і вони відсутні в матеріалах кримінального провадження.

З журналу підготовчого судового засідання від 12.03.2015 року вбачається, що після оголошення суддею ОСОБА_9 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 заяви про самовідвід, вказана заява належно не розглядалася, процесуальне рішення про задоволення самовідводу судді ОСОБА_9 не приймалося.

Зазначені факти свідчать про те, що суддя ОСОБА_8 , який у встановленому законом порядку був визначений в якості суду для розгляду кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , безпідставно був усунутий від розгляду кримінального провадження, оскільки відсутні процесуальні рішення про задоволення відводу чи самовідводу судді ОСОБА_8 , що були б ухвалені в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Тому підстави для розподілу даного кримінального провадження в порядку передбаченому ст.35 ч.3 КПК України, іншому судді, зокрема судді ОСОБА_4 , були відсутні. Відповідно передача на розгляд судді ОСОБА_4 зазначеного кримінального провадження здійснена з порушенням порядку встановленого ст.35 ч.3 КПК України, що вказує на наявність передбаченого п.5 ч.1 ст.75 КПК України підстави для відводу судді Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 .

Зазначені факти на думку обвинуваченого ОСОБА_3 суперечать прецедентним рішенням Європейського суду з прав людини які, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, підлягають застосуванню разом з Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки визначені цим законом джерелом права.

На підтвердження порушень його законних прав внаслідок недотримання судами першої інстанції вимог кримінально процесуального законодавства, у кримінальному провадженні щодо нього, ОСОБА_3 застосовує в якості доказів правомірності його доводів про відвід суддів, кілька постанов Європейського суду з прав людини. Зокрема, обвинувачений посилається на постанови Європейського суду з прав людини від 09.10.2008 року у справі «Моїсеєв проти Російської Федерації» та від 04.03.2003 року у справі «Посохов проти Російської Федерації», яким констатується той факт, що суд, який засудив цю особу, не може вважатися судом, встановленим законом, оскільки він був створений з порушеннями національного законодавства, чим порушено п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_3 не вказує всіх фактичних підстав винесення Європейським судом зазначеного висновку у цій справі.

Також, посилаючись на постанову від 09.10.2008 року у справі «Моїсеєв проти Російської Федерації» щодо оцінки вимоги «безсторонності» національного суду, що він повинен задовольняти двом аспектам: повинен бути суб`єктивно безстороннім, тобто жоден з його членів не повинен мати будь-якої особистої упередженості; що суд повинен бути також безстороннім з об`єктивної точки зору, тобто він має представити достатньо гарантій, щоб виключити будь-який законний сумнів в цьому, - обвинувачений ОСОБА_3 лише цитує документ, не вказуючи необхідних фактів, що свідчили б про особисту упередженість чи зацікавленість судді ОСОБА_4 .

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження №0000012 від 24.12.2012 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України передано на розгляд до Борзнянського районного суду Чернігівської області у відповідності до ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 11.09.2015 року.

Відповідно до ст.35 КПК України щодо розподілу справ автоматизованою системою документообігу суду визначено, що дане кримінальне провадження підлягає розгляду суддею ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду.

Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Також, відповідно до ч.5 ст.34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.

Аналіз мотивувальної частини заяв про відвід суддів Борзнянського районного суду, поданих ОСОБА_3 , свідчить про незмінне і не персоніфіковане посилання на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997р., зокрема на п.1 ст.6, яким запроваджується право кожної людини на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одним з компонентів практики Європейського суду з прав людини є застосування у рішеннях поняття «встановленого законом», яке за змістом передбачає не лише визначення правової основи самого існування «суду», а й дотримання таким судом певних норм, якими регулюються його діяльність.

Отже Борзнянський районний суд Чернігівської області розглядає кримінальне провадження №0000012 від 24.12.2012 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України у відповідності до ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 11.09.2015 року і здійснює судове провадження відповідно до ст.34 ч.5 КПК України, що виключає спір про підсудність.

Відповідно до ст.35 КПК України щодо розподілу справ автоматизованою системою документообігу Борзнянського районного суду визначено, що дане кримінальне провадження підлягає розгляду суддею ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до якого вона віднесена процесуальним законом за підсудністю.

Суддя розглядає справи, одержані згідно порядку розподілу судових справ, установлених відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь - яких інших осіб.

Тому, розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , проаналізувавши доводи обвинуваченого в обґрунтування ним заяви про відвід, враховуючи міркування прокурора, який розцінює заяву про відвід як зловживання обвинуваченим своїм правом на відвід, суд не виявив належних фактів існування підстав для відводу судді ОСОБА_4 , які б відповідали вимогам, передбаченим ст.75 КПК України, а посилання на порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на наведені у заяві рішення Європейського суду з прав людини, як такі, що не повною мірою узгоджуються з обставинами у кримінальному провадженні й не являються об`єктивним обґрунтуванням заяви про відвід судді .

Керуючись ст.ст.34, 35, 75, 81 КПК України, суд,-

ухвалив:
В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 від її участі у розгляді кримінального провадження №0000012 від 24.12.2012 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1