Справа № 1101/2493/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2012 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Адаменко І.М.

при секретарі Остапчук О.С.,

з участю прокурора Зинов»єва М.В.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу про обвинувачення

ОСОБА_2, 09.05.1972

року народження, уродженеця м.Кіровоград, українеця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого менеджером ПП «Ринок Престиж», раніше не судимого -

за ч.4 ст. 191, ч.1 ст.209, ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що вчинив злочини проти власності, у сфері службової діяльності та у сфері господарської діяльності при наступних обставинах.

22 квітня 2002 року державним реєстратором Компаніївської РДА проведено реєстрацію селянсько-фермерського господарства (Далі - СФГ) «Єфіміщевої ОМ»та зареєстровано статут цього господарства (Далі - Статут).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3, 8.1, 8.2 Статуту засновником та головою господарства є ОСОБА_3 До членів господарства, окрім інших, входить ОСОБА_2 Управління господарством здійснює голова, який також може доручати виконання своїх обовязків одному з членів господарства.

Голова СФГ «ОСОБА_3М.»- ОСОБА_3, з дня реєстрації СФГ, кожні три роки видала довіреності (Далі - довіреність), якими терміном на три роки уповноважувала ОСОБА_2 представляти її інтереси, як голови зазначеного СФІ з усіх питань ведення господарської, фінансової, звітної, договірної діяльності змін, доповнень, до установчих документів та їх наступною реєстрацією у відповідних державних органах. Довіреністю ОСОБА_2 також надано право готувати та подавати від імені довірителя заяви та інші документи, одержувати довідки чи документи повязані з виконанням довіреності, подавати звіти, підписувати цивільно- правові правочин, представляти інтереси у всіх кредитних установах та інших установах, організаціях незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, підписувати від імені господарства кредитні договори та договори застави, в судових органах України, з усіма правами наданими позивачу, відповідачу третій особі чи потерпілому, в тому числі й з правом предявлення позову, визнання частково чи повністю позову, зміни підстав або предмета позову, оскарження рішення суду, подання виконавчого листа до стягнення, одержання присудженого майна або грошей, виконувати всі інші юридично значимі дії в межах та обсязі передбачених чинним законодавством України для такого роду повноважень.

Останню довіреність на імя ОСОБА_2 ОСОБА_3 видала 21.05.08 року терміном на 3 роки, тобто до 21.05.11 року.

Поряд з цим в ході досудового слідства встановлено, що всі питання які стосуються фінансово-господарської діяльності СФГ «ОСОБА_3М.»ОСОБА_2 вирішував самостійно. Інші особи участі в управлінні господарством не брали.

Таким чином ОСОБА_2 наділений організаційно-розпорядчими та дмппстративно-господарськими функціями, тобто являється службовою особою.

29.04.2002 року між ВАТ Лізингова компанія «Украгромашінвест»та ОСОБА_2, який діяв від імені СФГ «ОСОБА_3М.», укладено договір «Про умови фінансового лізингу сільськогосподарської техніки № 400-Л»терміном на 5 років, за умовами якого СФГ «ОСОБА_3М.»прийняло у лізинг зернозбиральнии комбайн «Славутич»та зобовязалось сплатити за це лізинговий платіж на загальну суму 252 тис. грн.. з кінцевим терміном погашення лізингових платежів 1.04.2007 року.

В порушення умов зазначеного договору та графіку полгвшення платежу, СФГ «ОСОБА_3М.» погашало борг в період з 30.04.02 по 07.04.04 та до початку 2010 року, борг за договором складав близько 192 тис. грн..

У період з 01.04.208 року по 22.05.2008 року ОСОБА_2 будучи членом СФГ «ОСОБА_3М», представляючи інтереси голови цього СФГ на підставі довіреності, являючись при цьому службовою особою, достовірно знаючи про наявність кредиторської заборгованості вказаного підприємства на суму 192 тис. грн., а також знаючи про те, що в обробітку підприємства фактично перебуває 21,4 га землі, особисто видав завідомо неправдиві офіційні документи - фінансовий звіт субєкта малого підприємництва, у якому зазначено, неправдиві відомості про те, що СФГ «ОСОБА_3М.»не має кредиторської заборгованості за довгостроковими зобовязаннями (код рядка 510) а заборгованість за товари, роботи, послуги складає лише 2,5 тис. грн. та бізнес-план СФГ «ОСОБА_3М.», у якому зазначено неправдиві відомості про те, що загальна площа землі, в тому числі й орендованої, яка перебуває в користуванні вказаного СФГ- 300га, та на підставі цих неправдивих данних здійснено розрахунки майбутнього чистого доходу підприємства.

Зазначені фінансовий звіт субєкта малого підприємництва та бізнес-план передбачені

«Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам»який затверджений Постановою КМУ №1102 від 25.08.2004 року.

Після цього ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності, продовжуючи свої злочинні дп, достовірно знаючи, що лізинговий платіж не погашено, діючи умисно маючи на меті отримання державної поворотної фінансової допомоги, 22.05.08 надав голові Кіровоградського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (Далі -Фонд) заявку на участь у конкурсі для отримання фінансової підтримки на поворотній основі та пакет документів, відповідно до Закону, для отримання цієї допомоги, у тому числі й зазначені вище завідомо неправдиві офіційні документи - фінансовий звіт субєкта малого підприємництва та бізнес-план СФГ «ОСОБА_3М.».

На підставі зазначених вище неправдивих документів між СФГ «ОСОБА_3М.», в особі ОСОБА_2 та Фондом 04.11.08 укладено договір №58 «Про надання фінансової підтримки (допомоги) селянському фермерському господарству»(Далі - Договір), за умовами якого Фонд надав поворотну фінансову підтримку СФГ «ОСОБА_3М.»у розмірі 150 тис. грн., а СФГ зобов'язувалось використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) Фонду відповідно до графіку, передбаченого договором.

Своїми злочинними діями ОСОБА_2 заподіяв шкоду державі на суму 150 тис. грн. та тим самим вчинив службове підроблення, а саме видача завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки та шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме надання службовою особою субєкта господарської діяльності завідомо неправдивої інформації кредитору з метою одержання кредиту, що завдало значної матеріальної шкоди, тобто вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.222 та ч.2 ст.366 КК України.

Після зазначеного вище, на виконання умов Договору, Фонд на підставі платіжного доручення № 6 від 08.12.08 перерахував на розрахунковий рахунок СФГ «ОСОБА_3М.»№ 5001 у відділенні № 304 ПАТ «Імексбанк»у м. Кіровград кошти в сумі 150 тис. грн., які фактично надійшли на цей рахунок 09.12.2008 року о 14 год. 30 хв.

Після цього ОСОБА_2 розуміючи, що державна допомога на суму 150 тис. грн. отримана ним особисто в результаті вчинення ним зазначених вище суспільно небезпечних протиправних дій, діючи умисно, 09.12.08 видав платіжне доручення № 16, на підставі якого цього ж дня о 16 год. 30 хв. перерахував частину отриманих ним злочинним шляхом коштів на суму 142600 грн. на розрахунковий рахунок приватного підприємства «Тіада-сервіс»за 69,6 тон насіння соняшнику, та тим самим легалізував доходи отримані ним злочинним шляхом, а саме вчинив фінансову операцію з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.209 КК України.

У звязку із тим, що СФГ не повернуло Фонду у встановлений Договором строк першу частину коштів, прокуратурою Компаніївського району предявлено до господарського суду Кіровоградської області позов про стягнення заборгованості за вказаним договором, який 14.09.10 вказаним судом задоволено та з СФГ «ОСОБА_3М.»стягнуто на користь Фонду основний борг та пеню на загальну суму 23 тис. грн.

Під час розгляду господарським судом справи, 21.07.10 засновником СФГ «ОСОБА_3М.»видано рішення № 4, яким вирішено ліквідувати зазначене СФГ, та ліквідатором призначено ОСОБА_2

Відповідно до ч. З ст. 60 Господарського кодексу України ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію субєкта господарювання відомих кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Після цього, ОСОБА_2, будучи ліквідатором СФГ «ОСОБА_3М.»не бажаючи повертати Фонду фінансову допомогу в сумі 150 тис. грн., маючи намір на привласнення цих коштів, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення вказаної вище норми Закону, не повідомив Фонд про ліквідацію цього СФГ, чим позбавив його можливості на предявлення відповідних кредиторських вимог.

Всупереч ст.36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»ОСОБА_2, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на привласнення бюджетних коштів, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що у СФГ «ОСОБА_3М.»наявна кредиторська заборгованість перед Фондом на суму 150 тис. грн., видав завідомо неправдивий офіційний документ - ліквідаційний баланс СФГ «ОСОБА_3М.», у якому вказано неправдиві відомості в частині того, що на кінець звітного періоду у зазначеного СФГ відсутня будь-яка кредиторська заборгованість.

Після цього, ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем, надав завідомо неправдивий ліквідаційний баланс СФГ «Єфіміщевої ОМ» державному реєстратору Компаніївської РДА та таким чином приховав від нього відомості про наявність заборгованості.

В результаті злочинних дій ОСОБА_2 24.02.11 державним реєстратором СФГ «ОСОБА_3М.»ліквідовано. На момент ліквідації підприємства у власності підприємства перебувало майно, яке дозволяло погасити вказану заборгованість а саме зернозбиральний комбайн «Славутич».

Таким чином ОСОБА_2 скоїв шахрайство з фінансовими ресурсами а саме надання службовою особою субєкта господарської діяльності завідомо неправдивої інформації кредитору з метою одержання кредиту, що завдало значної матеріальної шкоди на суму 150 тис.грн, службове підроблення, а саме видача завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, легалізацію доходів отриманих злочинним шляхом на суму 142,6 тис.грн. та привласнення, шляхом зловживання службовим становищем, бюджетних коштів, які перебували у його віданні, у великих розмірах на суму 150 тис.грн., тобто вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.191, ч.2 ст.222, ч.2 ст.366, ч.І ст.209 КК України, якими спричинив шкоду державі на загальну суму 442,6тис.грн.

Під час судового слідства після допиту підсудного, свідків та огляду й оголошення документів у справі від захисника підсудного адвоката ОСОБА_4 та самого підсудного ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства та в якому зазнчено, що :

по епізоду виготовлення і надання до Фонду недостовірних документів для отримання допомоги не вказано за якою з передбачених законом кваліфікаційних ознак його дії кваліфіковано саме по ч. 2 ст. 336 КК України;

при кваліфікації дій по ч. 2 ст. 222 КК України інкриміновано не передбачену законом кваліфікуючу ознаку, а саме значну шкоду;

по епізоду виготовлення і надання реєстратору ліквідбалансу не вказано у чому полягають тяжкі наслідки для кваліфікації дій по ч. 2 ст. 366 КК України;

взагалі не вказані обставини вчинення підсудним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК (ні час, ні місце, ні спосіб і фактичні обставини присвоєння);

обвинувачення пред»явлено одразу за ст.ст. 191 та 222 КК України, які є взаємовиключними щодо їх суб»єктів згідно диспозиції ст.ст.222 КК України, якою визначено, що шахрайством з фінансовими ресурсами є ненадання завідомо неправдивої інформації органам державної влади,..або іншим кредиторам з метою одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг щодо податків в результаті відсутності ознак злочину проти власності, яким безумовно є злочин, передбачений ст.191 КК України.

обвинувачення стверджує про завдання підсудним шкоди державі на суму 442,6 тис. грн., але не вказує при яких обставинах цю шкоду було завдано, та й взагалі не посилається на докази якими це підтверджується.

Так як викладені вище недоліки є наслідком допущених неповноти і неправильності досудового слідства, які у сукупності не дають можливості зрозуміти ні підсудному, ні його захисту саму юридичну формулу обвинувачення, а тому перешкоджають належному здійсненню ними права на захист від обвинувачення, не можуть бути усунуті в судовому засіданні, а тому перешкоджають і подальшому судовому розгляду справи.

Захист наполягає, що жоден із недоліків пред'явленого обвинувачення не був усунений, обвинувачення не конкретизоване. Порушені права підсудного на захист від зрозумілого, конкретного, обґрунтованого обвинувачення у судовому процесі не поновлені і не можуть бути поновлені без повернення справи на додаткове розслідування.

В основу висновків про наявність у діях ОСОБА_2 складів злочинів, передбачених ч.2 ст. 366 та ч. 2 ст. 222 КК України (при отриманні фінансової допомоги від Фонду) обвинуваченням покладено не докази, а лише нічим не обґрунтован припущення про існування у господарства кредиторської заборгованості на суму 192 тис. грн. перед ВАТ Лізингова компанія "Украгромашінвест" по договору "Про умови фінансового лізингу сільськогосподарської техніки №400-/1".

Належних і допустимих доказів існування такої заборгованості матеріали кримінальної справи не містять.

Припускаючи про існування боргу, обвинувачення посилається лише на документ, який називає актом звірки розрахунків від 30.10.2009 року, який підписаний лише з боку лізингової компанії і не підписаний з боку господарства (т.1, а.с. 23), тому не є належним доказом у справі.

Протягом усього досудового і судового слідства ОСОБА_2 наполягав, що господарство станом на дату звернення такої заборгованості не мало тому, що лізинговий комбайн було вилучено лізинговою компанією ще у травні 2007 року, вказував на чисельні зловживання з боку лізингової компанії та ОВС, які крім свого лізингового незаконно вилучили ще й комбайн господарства, яким забезпечувались зобов'язання перед Фондом.

Такі доводи підсудного не спростовані обвинуваченням в ході судового слідства, а навпаки, об'єктивно підтверджені фактичними обставинами справи та показами допитаних судом свідків, зокрема, договір "Про умови фінансового лізингу сільськогосподарської техніки №400-Л" був укладений з ВАТ Лізингова компанія "Украгромашінвест" ще у 2002 році строком на 5 років (тобто до 2007 року) і на суму 191 тис. грн.. Обвинувачення наполягає, що на момент звернення до Фонду (а це вже травень 2008 року) господарство мало заборгованість перед лізинговою компанією у сумі 192 тис. грн., тобто більше 6 років взагалі не виконувало боргові зобов'язання. Якщо існувала (і існує тепер) така заборгованість, то дуже дивно і неправдоподібно виглядає поведінка лізингової компанії, яка протягом всього часу (вже 10 років) так і не звернулась до суду з позовом про стягнення боргу чи про повернення лізингового майна. У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підтвердили, що за господарством було зареєстровано два комбайни, та що обидва вони були вилучені лізинговою компанією з території ПП "Ареал" - один у травні 2007 року (лізинговий), а інший у січні 2010 року (належний господарству).

З інкримінованих ОСОБА_2 злочинів передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч .1 ст. 209, ч.4 ст.191 КК України лише диспозиція ст.222 КК України містить посилання на таку кваліфікуючу ознаку як шкода.

В обвинувальному висновку обвинувачення посилається на завдання ОСОБА_2 значної шкоди в сумі 150,0 тис.грн. обвинувачуючи його у шахрайстві з фінансовими ресурсами при зверненні за фінансовою допомогою до Фонду ( ч.2 ст.222 КК) , цю ж фінансову допомогу визнано і об»єктом посягання за ч.4 ст.191 КК України .

Вказують на існування між Фондом та СФГ «Єфіміщевою» господарсько-правових відносин та зазначають, що наявність чи відсутність кредиторської заборгованості господарства станом на час звернення до Фонду та її розмір, наявність чи відсутність шкоди державі, її зміст, місце, час і спосіб заподіяння, могла б встановити судово-екогномічна експертиза, але вона не могла бути проведена в судовому засіданні , так як не можливо було встановити ряд питань необхідних для її проведення.

Оскільки неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні, що перешкоджає належному здійсненню права підсудного на захист, тому, на думку захисту та підсудного, потрібно справу повернути на додаткове розсідування .

Вивчивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора, який заперечив проти направлення справи на додаткове розслідування, та думку захисту й підсудного, які підтримали своє клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання захисника та підсудного про направлення справи на додаткове розслідування виходячи із наступного.

Статтею 62 Конституції України передбачається, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 281 ч. 1 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовім засіданні.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, які регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22,64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи, не витребувані і не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування відповідних обставин, тощо).

Відповідно до вимог ст.22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність. При цьому, зазначені посадові особи та суд не вправі перекладати обов'язок доказування на обвинуваченого.

У відповідності до ст.64 КПК України, при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом'якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров'я та стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Відповідно до статті 67 КПК України оцінка доказів ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності.

Ніякі докази для суду, прокурора, слідчого і особи, яка провадить дізнання, не мають наперед встановленої сили.

Крім того, згідно ст. 132 КПК України обвинувачення повинно бути конкретним, оскільки особа має право знати, в чому саме вона звинувачується і захищатися від пред'явленого їй обвинувачення.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, органами досудового слідства зазначені вимоги закону належним чином не були виконані, були допущені неповнота, однобічність при розслідуванні даної справи, коли залишились недослідженими такі обставини, що мають суттєве значення, та що призвело до порушення прав обвинуваченого, а згодом підсудного на захист.

В порушення вимог ст. ст. 131, 132 КПК України пред'явлене органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачення є неконкретним, містить у собі посилання, що суперечать між собою та виключаються одне одним, а обставини, зазначені в обвинуваченні не відповідають зібраним по справі доказам, а тому таке порушення тягне за собою порушення права ОСОБА_2 на захист, а також в цілому унеможливлює дослідження при судовому розгляді обґрунтованості цього звинувачення.

Як під час досудового слідства так і у судовому засіданні ОСОБА_2 категорично заперечував свою причетність до скоєння ним інкримінованих злочинів.

В той же час, як встановлено в суді, на стадії досудового слідства фактично не була предметом перевірки версія підсудного, щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому злочинів, оскільки він не визнав себе винними. Як наслідок, не проведені слідчі дії спрямовані на встановлення всіх обставин справи, з'ясування обставин, що викривають обвинуваченого у вчиненні злочину, так і виправдовують його.

Так , в частині обвинувачення по епізоду виготовлення і надання до Фонду недостовірних документів для отримання допомоги слідчим не вказано за якою з передбачених законом кваліфікаційних ознак його дії кваліфіковано саме за ч. 2 ст. 336 КК України.

При кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 222 КК України слідчим інкриміновано не передбачену законом кваліфікуючу ознаку, а саме значну шкоду.

По епізоду виготовлення і надання реєстратору ліквідбалансу слідчим не вказано у чому полягають тяжкі наслідки для кваліфікації дій по ч. 2 ст. 366 КК України.

Слідством не з»ясовані та не вказані в постанові про порушення кримінальної справи у відношені ОСОБА_2 обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК, а саме час, місце, спосіб, а також фактичні обставини присвоєння.

Обвинувачення ОСОБА_2 пред»явлено одразу за ст. 191 та ст. 222 КК України, які є взаємовиключними щодо їх суб»єктів, так згідно диспозиції ст.222 КК України визначено, що шахрайством з фінансовими ресурсами є ненадання завідомо неправдивої інформації органам державної влади,..або іншим кредиторам з метою одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг щодо податків в результаті відсутності ознак злочину проти власності, яким безумовно є злочин, передбачений ст.191 КК України.

Також, суд вважає, що досудовим слідством порушено вимоги ст.75 КПК України та спрямовано до суду справу без призначення судово-економічної експертизи, коли для з»ясування обставин справи пов»язаних з питаннями заподіяння шкоди ( ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України) , що мають значення в силу ст.64 КПК України, ці обставини підлягають доказуванню у кримінальній справі й потребують спеціальних знань. Провести вказану судово-економічну експертизу в ході судового слідства у порядку ст.310 КПК України не є можливим, оскільки у суду відсутні всі об»єкти та всі матеріали необхідні для її проведення, а саме первинна бухгалтерська документація СФГ «ОСОБА_3М.», первинна бухгалтерська документація ВАТ «Лізингова компанія»«Украгромашінвест», акти звірок між вказаними суб»єктами, а також відсутній акт документальної перевірки СФГ «Єфіміщевої», що унеможливлює проведення експертизи , оскільки проведення ревізійних дій не відноситься до завдань судово-економісної експертизи і виходить за межі компетенції експерта.

Встановити характер і розмір шкоди завданої злочином та безпосередньо внаслідок дій ОСОБА_2 в судовому засіданні , навіть із застосуванням ст.315-1 КПК України, не є можливим.

Окрім того, при призначені слідчим судових експертиз, а саме, техніко-криміналістичної та судово-почеркознавчої експертизи документів, яка призначена постановою ст. помічника прокурора Арсій М.В. 26.10.2011 року ( а.с.154, т.1), повторної техніко-криміналістичної та судово-почеркознавчої експертизи документів, постановою від 02.11.2011 року ( а.с.164, т.1) слідчим грубо порушено порядок її призначення визначений ст.196 КПК України та порушено права обвинуваченого ОСОБА_2 при призначенні і проведенні вказаних експертиз, оскільки останнього слідчий не ознайомив з постановами про їх призначення й вказані експертизи були проведені, за першою постановою , 28.10.2011 року Кіровоградським відділенням Одеським НДІСЕ ( а.с.160-162 т.1), а повторна експертиза проведена Київським НДІСЕ 12.01.2012 року ( с.с.172-176, т.1), при цьому з порушенням ст. ст.16-1, 142, 197 КПК України, та права обвинуваченого на захист, який не мав можливості , зокрема, заявити відвід експерту, просити про призначення експерта з числа вказаних ним осіб, давати пояснення експерту, просити про постановку додаткових питань, тощо, і лише після проведення вищевказаних експертиз 10.04.2012 року слідчий ознайомлює обвинуваченого ОСОБА_2 з постановами про призначення експертизи від 26.10.2011 року та від 02.11 2011 року ( а.с.156, 166 т.1), але вищевказані права обвинуваченого вже порушені, й в порушення ст.53 КПК України забезпечення можливості їх реалізації слідчим не здійснена. Тому суд вважає, що вказані вище експертні висновки здобуто з порушенням вимог КПК, і у такому випадку їх може бути позбавлено доказового значення, а тому ці недоліки слідства повинні бути усунені шляхом призначення повторних експертиз, що, з урахуванням збирання додаткових матеріалів для їх проведення та можливого тривалого терміну проведення цих експертиз, а також з урахуванням розумності строку розгляду кримінальної справи, унеможливлює їх проведення під час судового розгляду.

Оскільки органом досудового слідства була допущена суттєва неповнота та однобічність досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, дана справа підлягає поверненню на додаткове розслідування. Зокрема органи досудового слідства не провели необхідні слідчі дії в такому обсязі, який потрібен для встановлення істини у справі. Перекладання цих дій на суд фактично будуть свідчити про покладення на суд обов'язку проведення досудового слідства, що є неприпустимим.

При проведенні додаткового розслідування, необхідно усунути недоліки та протиріччя вказані в описові частині вказаної постанови, належним чином перевірити доводи підсудного про непричетність останньої до інкримінованих йому злочинів та про існування між СФГ «ОСОБА_7М.»та ВАТ «Лізингова компанія «Украгропромашінвест»та між СФГ «ОСОБА_7М.»та Українським державним фондом підтримки фермерських господарств господарських (цивільних) правовідносин, забезпечити проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності СФГ «ОСОБА_3М.»за інкримінований період, та призначити у справі судово-економічну експертизу для встановлення характеру і розміру шкоди, призначити у справі повторну техніко-криміналістичної та судово-почеркознавчу експертизу документів з дотриманням вимог ст.ст.16-1, 53, 142, 196,197 КПК України, врахувати дані, що містяться у експертних висновках , при необхідності виконати інші слідчі дії, всебічно, повно і об'єктивно дослідити обставини справи і в залежності від встановленого, з урахуванням вимог ст.22 КПК України, прийняти рішення щодо обвинувачення ОСОБА_2, при цьому склавши обвинувальний акт з дотриманням та у відповідності до вимог Закону.

Згідно ст. 16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Суд, в судовому засіданні, позбавлений можливості з дотримання процесуальної природи судового розгляду, а також характеру та об'єму проведення вказаних слідчих дій, усунути вказані порушення вимог закону, належним чином провести збирання доказів, навіть на підставі положень ст. 315-1 КПК України (надання судових доручень), оскільки такі доручення можуть бути надані лише з метою уточнення та перевірки вже здобутих доказів.

Враховуючи викладене і приймаючи до уваги, що нез'ясовані обставини є суттєвими для справи і для їх з'ясування необхідно провести значний об'єм слідчих і розшукових дій, які неможливо провести у судовому засіданні, з метою усуненні виниклих протиріч і неповноти досудового слідства, керуючись ст.ст.273, 281 КПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення справ на додаткове розслідування», суд -

п о с т а н о в и в :

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.4 ст. 191, ч.1 ст.209, ч.2 ст.222, ч.2 ст.366 КК України повернути прокурору Компаніївського району Кіровоградської області для організації додаткового розслідування.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом семи діб з дня її винесення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області .

Суддя І.М.Адаменко