Справа № 303/6515/15-к
Провадження № 1-кп/303/564/15
ряд.стат.звіту № 55
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 19.08.2015 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, військовослужбовець, не одружений, не судимий,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року),-
з участю: прокурора ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Підозрюваний ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини пп НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби з 17.12.2014 року на військову службу до місця розташування військової частини НОМЕР_1 не з`являвся та без поважних причин був відсутній на військовій службі з 17.12.2014 року до 06.10.2015 року, проводячи час у вказаний період на власний розсуд, у зв`язку з цим не з`явився вчасно на службу без поважних причин.
Такі дії підозрюваного ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року), як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Під час досудового розслідування 07.10.2015 року між ОСОБА_3 та прокурором укладена угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до умов угоди обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000219 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року), обвинувачений та прокурор виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, про відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, а також узгодили призначення покарання підозрюваному за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року) із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання у вигляді службового обмеження строком на два роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 %.
В підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 суду пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), визнав повністю.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоду.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди на умовах, викладених у ній.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року), який згідно з ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.
При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України. Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між підозрюваним та прокурором угода відповідає вимогам КПК України, дії підозрюваного ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року) кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підозрюваний може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на два роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 20 %, відповідає санкції статті обвинувачення та загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та ОСОБА_3 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 жовтня 2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000219 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року).
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року) та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 % в дохід держави.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1