Справа № 444/125/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/74/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року,
встановила:

ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року обрано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта неповна середня, не працює, одружений, раніше не судимий, військовозобов`язаний міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 24.03.2016 року. Виконання ухвали доручено начальнику СВ Жовківського відділення Кам`янко-Бузького відділу поліції ГУ НП у Львівській області.

Не погоджуючись із даною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною. Апелянт вказує, що органом досудового розслідування не вказано в клопотанні і не надано суду доказів, які б підтверджували, що насильство щодо ОСОБА_9 є небезпечним для здоров`я, умисел на заволодіння чужим майном виник до моменту проникнення у житловий будинок, злочин вчинено з корисливим мотивом, в потерпілого дійсно в наявності був ноутбук «Аpple», що на думку апелянта, виключає кваліфікацію діяння ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК України. Апелянт вважає, що з тих доказів, які надані суду в підтвердження кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України вбачається, що жодного нападу з метою заволодіння чужим майном не було, а докази стверджують, що ОСОБА_8 та особа на ім`я ОСОБА_10 прийшли до ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з останнім з приводу боргових зобов`язань, які існували між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і в процесі розмови між ними виникла сварка, яка переросла в бійку і жодного доказу, який би об`єктивно вказував на те, що умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 виник ще до того як він зайшов у житловий будинок нема. Апелянт вважає, що відсутні посилання на докази, які обґрунтовують обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутні посилання на докази, які обґрунтовують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Апелянт просить врахувати обставини, що характеризують ОСОБА_8 як людину, яка не є суспільно небезпечною, має постійне місце проживання та реєстрації, має дружину та двох дітей, є опікуном особи похилого віку, крім того бажає допомогти розслідуванню у встановленні істини у справі.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, виступ захисника, який підтримав подану захисником апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального та судового проваджень, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно з повідомленням про підозру від 26.01.2016 року (м.к.п.а.с.33-35) ОСОБА_8 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Виходячи із матеріалів кримінального провадження обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 (м.к.п. а.с.15-17), який в своїх показах вказав, що підійшовши до дверей, він одразу відчинив їх та побачив на порозі двох чоловіків, один з яких з ходу, нічого не пояснюючи наніс йому удар металевим предметом в голову, від чого він відійшов від дверей та встиг роздивитися лиця осіб, а саме побачив ОСОБА_8 та візуально знайомого йому чоловіка з с.Малехів на ім`я ОСОБА_10 . Тоді ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , як вказує потерпілий, забігли в будинок, де в коридорі ОСОБА_8 наносив йому удари руками та ногами, а ОСОБА_10 бив металевою монтіровкою. Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (м.к.п.а.с.18-21), в яких свідок вказав, що близько 19.45 год. проснувся від того, що його батько кричав, щоб він терміново дзвонив у міліцію. Коли ОСОБА_11 вийшов на коридор, то побачив через двері, що ОСОБА_8 , якому приблизно 40 років і проживає в АДРЕСА_1 , із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_10 наносили тілесні ушкодження батькові свідка, а саме ОСОБА_10 наносив металевим предметом ушкодження, а ОСОБА_12 тримав двері, щоб ОСОБА_11 не вийшов на коридор. Після цього, батько свідка від них вирвався, забіг у прихожу і піднявся на горище. В цей час ОСОБА_13 зайшов на кухню і забрав зі столу ноутбук. Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (м.к.п.а.с.60), в яких свідок підтвердив покази потерпілого щодо того, що був присутній у будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Також, свідок вказав, що близько 19.30 год. ОСОБА_15 сказав, щоб він вже йшов додому. Свідок пішов до вікна, з якого вийшов. Вийшовши на вулицю свідок побачив знайомого ОСОБА_16 ще з одним незнайомим свідкові чоловіком. Свідок зазначає, що вони приїхали на автомобілі, марки і колір якого він не побачив. В цей час ОСОБА_17 запитав у свідка що він тут робить, на що ОСОБА_14 відповів, що допомагає ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_18 крикнув, щоб свідок йшов звідси. Аналогічні покази вказані і у протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 (м.к.п.а.с.93-94) та свідка ОСОБА_11 (м.к.п.а.с.96-97).

Крім цього, перебування ОСОБА_8 в будинку потерпілого та наявності конфлікту не заперечується і апелянтом в апеляційній скарзі, також відсутні в матеріалах кримінального провадження чи у матеріалах апеляційної скарги підтвердження того, що між підозрюваним і потерпілим дійсно існували будь-які боргові відносини, про що зазначає апелянт.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема висновку експерта №31/2016 (м.к.п. а.с.23-24) у громадянина ОСОБА_9 є наступні ушкодження: струс головного мозку, дві рани тім`яної та потиличної ділянок голови зліва, синець на повіках лівого ока, два синці на зовнішній поверхні лівого стегна, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженої поверхнею, могли бути причинені 25.01.2016 року від ударів тупими предметами, не характерні для вільного одноразового падіння на площину з висоти власного росту, відносяться: струс головного мозку до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; рани, синці до легкого тілесного ушкодження.

Враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» закріпленими в п. 9 небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Таким чином, твердження апелянта про те, що не надано суду даних про те, що насильство щодо ОСОБА_9 є небезпечним для здоров`я є необґрунтованим і безпідставним.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду матеріалів судового та кримінального проваджень встановлено, що органами досудового слідства не знайдено знаряддя вчинення кримінального правопорушення металевий предмет схожий на «фомку», яким спричинено тілесні ушкодження потерпілому, викрадений комп`ютер також невідшуканий, що зберігає ризик знищення підозрюваним вказаних предметів. Крім цього, за встановлених обставини вчинення кримінального правопорушення, є ймовірність впливу підозрюваного на потерпілого та свідків.

Згідно з п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до санкції ч.3 ст. 187 КК України за вчинення даного злочину може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Тобто, враховуючи положення ст. 12 КК України ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Таким чином рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого та застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є законним та обґрунтованим, а твердження апелянта щодо відсутності складу інкримінованого кримінального правопорушення є необґрунтованим.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись, ст. ст.177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4