печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9937/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Кицюк В.П., при секретарі Скрибка А.В., за участю заявника ОСОБА_1, прокурора Перелигіна О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора м. Києва Бескишкого М.Г., заступника прокурора м. Києва Софієва С.О., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора м. Києва Бескишкого М.Г., заступника прокурора м. Києва Софієва С.О., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування доводів та вимог скарги, з урахуванням пояснень в судовому засіданні, ОСОБА_1 посилається на те, що всупереч постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2012 у справі № 4-6142/11 та положенням п. 3 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України прокуратурою м. Києва не внесено до ЄРДР відомості за його заявами про злочини стосовно: працівників Солом'янського РУ ГУ МВС України (заява № 2 від 14.04.2011, заява № 3 від 18.11.2010); прокурорів прокуратури Солом'янського району м. Києва ОСОБА_4, ОСОБА_5(заява від 17.11.2010 та заява № 4 від 25.05.2009).

Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст. 303 КПК України ОСОБА_1 просить визнати бездіяльність прокурора м. Києва Бескишкого М.Г., заступника прокурора м. Києва Софієва С.О., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення протиправною, зобов'язати компетентну посадову особу прокуратури м. Києва внести до ЄРДР відомості за вищезазначеними заявами та розпочати досудове розслідування, на підтвердження чого надати йому витяг з ЄРДР.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в обґрунтування доводів скарги, заперечення прокурора, вивчивши скаргу та надані сторонами документи, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України дає підстави для висновку, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, має бути подана після створення ЄРДР, а, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Посилання ОСОБА_1 на п.3 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року безпідставне, з огляду на наступне.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України 2012 року).

У відповідності до положень ст. 97 КПК України 1960 року дослідча перевірка за заявою чи повідомленням про злочин з прийняттям одного із рішень, передбачених ч. 2 ст. 97 КПК України 1960 року, проводилася протягом десяти діб. При цьому, виходячи з положень ст. 95 КПК України 1960 року, заяви чи повідомлення як привід для проведення дослідчої перевірки визнавались такими лише за умови наявності в них об'єктивних даних (доказів) про реальність події злочину, в іншому випадку прийняття по таким заявам чи повідомленням рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року не було обов'язковим і це питання вирішувалось правозастосовним органом в залежності від конкретних обставин справи.

Таким чином, п. 3 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року стосується внесення до ЄРДР лише тих заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, по яким визначений ст. 97 КПК України 1960 року десятиденний строк дослідчої перевірки на момент набрання чинності КПК України 2012 року не закінчився, а рішення про порушення або відмову в порушенні кримінальної справи в межах цього строку не прийнято. Заяви та повідомлення, що подані за межами десятиденного строку дослідчої перевірки, не охоплюються п. 3 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, оскільки могли бути розглянуті в іншому порядку, як такі, що не містили достатніх даних про наявність ознак злочину. (в іншому разі до ЄРДР мали бути внесені всі заяви та повідомлення подані з початку набрання чинності КПК України 1960 року, по яким не було прийнято рішення про порушення або про відмову в порушенні кримінальної справи).

Судовим розглядом встановлено, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2012 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Генеральної прокуратури України копії заяв ОСОБА_1 про злочини (всього 33 заяви) направлені до Генеральної прокуратури України для вирішення питання про прийняття відповідного рішення в порядку ст. 97 КПК України.

Листом № 06/1 -1255-03 від 19.03.12 за підписом Першого заступника начальника Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України Бойко В. зазначені заяви ОСОБА_1 були скеровані до прокуратури м. Києва для вирішення питання про прийняття відповідного рішення в порядку ст. 97 КПК України.

За результатами розгляду звернень ОСОБА_1 останньому заступником прокурора м. Києва Софієвим С.О. надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якій зазначено, що заяви ОСОБА_1 містять загальні відомості та суб'єктивні оцінки, які не підтвердженні об'єктивними даними і не вказують на передбачені чинним кримінальним законодавством ознаки злочину, відтак відсутні підстави для прийняття за цими заявами процесуального рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року.

Зі змісту скарги та пояснень заявника в судовому засіданні слідує, що ОСОБА_1 фактично оскаржує бездіяльність посадових осіб прокуратури м. Києва з приводу неприйняття за його заявами процесуального рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року, проте положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не передбачають права слідчого судді зобов'язувати правозастосовні органи внести до ЄРДР заяви чи повідомлення, які під час дії КПК України 1960 року були розглянуті ними не в порядку кримінального судочинства, наприклад в порядку Закону України «Про звернення громадян», що має місце в даному провадженні.

Зважаючи на викладене, розглянувши скаргу в межах заявлених заявником вимог та доводів, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора м. Києва Бескишкого М.Г., заступника прокурора м. Києва Софієва С.О., яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.П. Кицюк