Справа № 277/1160/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2016 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Ємільчине, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2015 року за №0000366 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого Малиновським районним судом м. Одеса 11 жовтня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці, обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною з агальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого Новоград-Волинським міським судом Житомирської області 30 серпня 2007 року за ч. 1 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяці,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України.

ВСТАНОВИВ:
28 жовтня 2015 року біля 00 години 30 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшли до будинку домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого в АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 постукав в одне із вікон будинку та попросив потерпілого ОСОБА_6 відкрити двері. ОСОБА_6 добровільно відкрив двері будинку, а ОСОБА_4 , підійшовши до вхідних дверей, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 , після чого до них підійшов ОСОБА_5 , який наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в область грудної клітини, застосувавши, таким чином, до ОСОБА_6 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проникли в будинок ОСОБА_6 де відкрито заволоділи його грошовими коштами в сумі 270,00 (двісті сімдесят) гривень 00 копійок, які він добровільно їм віддав на їх пропозицію, та мобільним телефоном марки Fly вартістю 200,00 (двісті) гривень 00 копійок, який лежав на столі в одній з кімнат будинку, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій лобово-скроневій ділянці, що належать до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 470,00 (чотириста сімдесят) гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні майна ОСОБА_6 , вчиненому повторно, за попередньою змовою, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також поєднаному з проникненням у житло ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою учасників, визнав не доцільним дослідження доказів, оскільки, обставини справи щодо вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що має престарілий вік та за станом здоров`я з`явитися не може. Згідний з новим обвинуваченням та в призначенні покарання обвинуваченим, покладається на думку суду. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що 27 жовтня 2015 року вечором їхав разом з братом ОСОБА_7 попутною машиною додому в Новоград-Волинський з смт. Ємільчине. Вони доїхали лише до с. Мокляки, оскільки в них більше не було коштів. Потім вони зайшли в гості до друга брата, з яким брат служили в армії, на ім`я ОСОБА_8 , в якого вони по вечеряли, розпили пляшку горілки та коли вже йшли від нього, він дав їм з собою півтора літра меду, який вони вирішили потім продати. Він зайшов до потерпілого ОСОБА_6 та запропонував придбати в нього мед за 40 (сорок) гривень. При розрахунку за мед він побачив, що в потерпілого ще залишилися кошти. На виручені кошти вони з братом придбали у невідомої особи близько літра горілки та випили її. Після чого він запропонував брату піти до потерпілого та забрати в нього решту коштів. Підійшовши до будинку потерпілого, він постукав у двері і коли потерпілий їх відчинив, наніс йому один удар кулаком в голову. Після цього зайшов його брат і вдарив потерпілого в груди. Вони вимагали в потерпілого віддати їм кошти, які в нього є, в результаті чого, вони отримали 270 (двісті сімдесят) гривень, а брат, також, забрав мобільний телефон марки Fly, що лежав на столі. Вкрадені кошти вони витратили на спиртне та продукти харчування, а мобільний телефон згубили. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав покази аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_4 .

Допитавши обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд, вважає, їх вину доведеною повністю, їх дії кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України як грабіж, вчинений повторно, за попередньою змовою, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також поєднаний з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка передбачена ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому.

Обставиною, яка передбачена ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття у вчиненому.

Обставиною, яка передбачена ст. 67 КК України, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка передбачена ст. 67 КК України, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , що вчинив умисний тяжкий злочин, у вчиненому щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується задовільно, судимий за умисний тяжкий злочин проти власності, суд прийшов до висновку про призначення йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , що вчинив умисний тяжкий злочин, у вчиненому щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується задовільно, судимий за умисний середньої тяжкості злочин проти власності, суд прийшов до висновку про призначення йому покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальних витрат по справі не має.

Обвинуваченому ОСОБА_4 04 листопада 2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 29 грудня 2015 року продовжений до 26 лютого 2016 року. Обвинуваченому ОСОБА_5 04 листопада 2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 29 грудня 2015 року продовжений до 26 лютого 2016 року.

Враховуючи те, що обвинуваченим призначається покарання у вигляді позбавлення волі та те, що ризи, які існували на момент обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та під час продовження даного запобіжного заходу, не зменшились, суд, вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою.

Речових доказів по справі не має.

На підставі наведеного, керуючись ч.ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний, тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу затримання та взяття під варту, тобто з 04 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2015 року по день ухвалення вироку, тобто по 17 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно за 106 (сто шість) днів тримання під вартою як 212 (двісті дванадцять) днів позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, тобто злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний, тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з часу затримання та взяття під варту, тобто з 04 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2015 року по день ухвалення вироку, тобто по 17 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно за 106 (сто шість) днів тримання під вартою як 212 (двісті дванадцять) днів позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою, з моменту отримання копії

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1