В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зняцево Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 310 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, приблизно в середині квітня 2015 року, умисно, реалізовуючи свій намір на посів та вирощування рослин коноплі, з метою власного вживання, та маючи у наявності на протязі останніх п`яти років насіння коноплі, яке в подальшому висадив у 16 пластмасових горщиків, в яких вирощував 34 рослини коноплі середня висота яких становила близько 50 см, та які зберігав на території свого подвір`я та гаражного приміщення за адресою АДРЕСА_1 , до поки 20.07.2015 р., приблизно о 01.00 год., працівниками Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області спільно з сільською головою с. Дубрівка ОСОБА_6 , на підставі заяви ОСОБА_4 , про добровільний огляд житла та території дворогосподарства за його місцем проживання, вище вказані рослини не було виявлено та вилучено. Згідно висновку експерта № 18/407 від 23.07.2015 р. вилучені 20.07.2015 р., за місцем проживання ОСОБА_4 , рослини в кількості 34 штуки мають ботанічні ознаки коноплі, містять тетрагідроканабінол, і є рослинами коноплі. Рослини коноплі віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, і обіг яких допускається для промислових цілей.
Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 310 КК України, тобто незаконний посів та вирощування конопель.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 28 серпня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001164 між прокурором Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до умов вищезгаданої угоди від 28 серпня 2015 року обвинувачений та прокурор у кримінальному провадженні № 0001164 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 310 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також у даній угоді зазначені роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 310 КК Україникваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судово-хімічних експертиз в сумі 736.56 грн. слід покласти на обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 серпня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0001164 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази: 34 кущі рослини коноплі, пристрій круглої форми, фрагмент фольги із залишками горілої речовини, саморобний пристрій типу бульбулятор, що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області знищити.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча ОСОБА_1