У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурораОСОБА_5 ,
захисникаОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002164 за касаційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу судді Апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, раніше судиму вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2013 р. за ч. 1 ст. 368 КК України до штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки,
засуджено за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях, посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих функцій, на строк 2 роки та штрафу в розмірі 10 200 грн., які виконуються самостійно.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що вона за обставин, викладених у вироку, протягом 2013-2015 років ухилялася від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме штрафу в розмірі 10 200 грн., яке їй було призначено вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2013 року.
Ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2015 року, оскільки судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями ст. 394 КПК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2015 року виправлено описку у вироку щодо ОСОБА_7 від 31 липня 2015 року, постановлено вважати її засудженою до покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік з відрахуванням 10% в дохід держави із суми заробітку.
У касаційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали судді апеляційного суду та просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суддя апеляційного суду безпідставно відмовив їй у відкритті кримінального провадження за скаргою на вирок місцевого суду, при цьому не звернув уваги, що місцевий суд не роз`яснив їй положень ч. 3 ст. 349 КПК України і не надав їй захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження, суддя апеляційного суду, відмовляючи обвинуваченій у відкритті апеляційного провадження за її скаргою, своє рішення обґрунтував тим, що ОСОБА_7 були роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України та що вона буде позбавлена права оскаржувати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним, а також наслідки визнання своєї вини, з чим вона погодилася.
Однак суддя апеляційного суду, зазначивши про роз`яснення ОСОБА_7 положень ст. 349 КПК України та її наслідків, припустився помилки, оскільки відповідно до технічного запису фіксування кримінального провадження від 31 липня 2015 року місцевий суд не лише не роз`яснив обвинуваченій положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а й не вказав їй про те, що вона буде позбавлена права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин ухвалу судді про відмову у відкритті апеляційного провадження не можна визнати законною та обґрунтованою.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвалу судді апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства та постановити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу судді Апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3