АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/1669/2015 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.307 КК України оповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва, ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації на території України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України та призначено їй покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить їй на праві приватної власності; за ч.2 ст.309 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить їй на праві приватної власності.
Запобіжний захід тримання під вартою з 24 квітня 2015 року.
По справі вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Згідно з вироком суду першої інстанції, 10.01.2015, ОСОБА_7 , перебувала за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня, в невстановлений досудовим розслідуванням час, їй зателефонувала ОСОБА_10 (яка діяла на підставі ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»), з метою придбання у неї особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого.
Реалізовуючи свій умисел, спрямований на незаконне зберігання, з метою збуту, особливо небезпечного засобу та його незаконний збут, ОСОБА_7 , 10.01.2015, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи на 8- му поверсі біля квартири АДРЕСА_2 , зустрілась з ОСОБА_10 та незаконно збула останній за 200 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,11 г.
Крім того,25.02.2015, ОСОБА_7 перебувала за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня, в невстановлений досудовим розслідуванням час, їй зателефонувала ОСОБА_10 (яка діяла на підставі ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними»), з метою придбання у неї особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого.

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на повторне незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечного засобу та його незаконний збут, ОСОБА_7 , 10.01.2015, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи на 8- му поверсі біля квартири АДРЕСА_2 , зустрілась з ОСОБА_10 та незаконно повторно збула останній за 100 гривень особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0, 15 г.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_7 , яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований для власного вживання без мети збуту, який незаконно зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
25.02.2015 року приблизно о 13 год. 30 хв., працівниками Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 16.02.2015 проводився обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено і вилучено особливо небезпечний засіб опій ацетильований, масою 0, 62 г., який ОСОБА_7 придбала та зберігала без мети збуту.
На вказаний вирок суду 12.08.2015, прокурор прокуратури Оболонського району м. Києва, ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію її дій, просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2015 щодо ОСОБА_7 скасувати, в частині призначеного покарання, та ухвалити у справі новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що належить їй на праві приватної власності; за ч.2 ст.309 КК України призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, що належить їй на праві власності. В решті вирок суду залишити без змін. При цьому зазначає, що суд не обґрунтував та не вмотивував визнання наявності тяжких хронічних захворювань, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченій. Вирішуючи питання про наявність такої пом`якшуючої обставини, як тяжкі хронічні захворювання, суд повинен встановити тяжкість захворювання у кожному конкретному випадку, беручи до уваги медичні показники, зафіксовані у відповідних медичних висновках встановленого зразка. Впродовж досудового розслідування підозрюваною ОСОБА_7 не було надано ані слідчому, ні прокурору, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, жодного офіційного документу, який би підтверджував наявність у останньої тяжких хронічних захворювань, на які посилається суд у своєму вироку. Суд при постановленні вироку, помилково дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченої положення ст. 69 КК України, а саме призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 307 Особливої частини Кримінального кодексу України. Судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 вчинено 2 епізоди злочинної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які відносяться до злочинів проти здоров`я населення і характеризуються великою суспільною небезпечністю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва, ОСОБА_6 та просив її задовольнити у повному обсязі з наведених у ній доводів та підстав, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає , виходячи з наступних підстав.

Доводи прокурора про незаконність вироку суду, в частині призначеного покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд не
перевіряє висновки суду першої інстанції, щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і докази стосовно яких не досліджувались.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор не оспорює висновки суду про доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції в цій частині та вважає, що дії останньої за ч.2 ст.307,ч.2 ст.309 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному об`ємі.

Так, суд першої інстанції, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, її відношення до вчиненого, особу винної, яка на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнав її щире каяття у вчиненому та наявність тяжких хронічних захворювань.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Врахувавши фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахувавши особу винної, суд дійшов висновку про можливість застосувати до обвинуваченої положення ст.69 КК України.

Доводи прокурора, в апеляційній скарзі, про безпідставне і необґрунтоване визнання судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 і стало підставою для застосування ст.69 КК України - наявність у останньої хронічних захворювань, які суд необґрунтовано вказав, як тяжкі захворювання, колегія суддів до уваги не приймає.

Частиною 1 статті 66 КК України визначений перелік обставин, які пом`якшують покарання, але цей перелік обставин не є вичерпним. При призначенні покарання, згідно ч.2 ст.66 КК України, суд може визнати такими, що пом`якшують покарання, й інші обставини, не зазначені в цій статті. Ними, зокрема можуть бути: визнання вини особою, сімейний стан, стан здоров`я та інше. При цьому закон не вимагає, щоб наявні у обвинуваченого хвороби були тяжкими.

В матеріалах кримінального провадження (а.с.84, 89) наявні довідки про стан здоров`я ОСОБА_7 , в яких зазначено ряд хронічних захворювань, які має обвинувачена та станом на 18.05.2015 року перенесене оперативне втручання.

Тому, визнання судом першої інстанції, як обставини, що пом`якшує покарання, стан здоров`я обвинуваченої, а саме наявність у останньої ряду хронічних захворювань, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим.

Не ґрунтуються на законі і посилання прокурора в апеляційній скарзі, що суд повинен був встановити тяжкість захворювання у кожному конкретному випадку, беручи до уваги медичні показники, зафіксовані у відповідних медичних висновках встановленого зразка, оскільки встановлення таких обставин, при вирішенні судом питання, щодо визнання обставин, які пом`якшують покарання, не відноситься до компетенції суду. Наявність у провадженні відповідних медичних документів є достатнім для вирішення судом питання про визнання чи не визнання стану здоров`я обвинуваченого, як обставини, яка пом`якшує покарання.

З огляду на вищевикладене, призначене ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і підстав для скасування вироку, в частині призначеного покарання і постановлення нового вироку, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора, не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б зумовлювали зміну чи скасування вироку, у справі не встановлено.

Керуючись ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва, ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4