Справа № 345/2422/14-к
Провадження № 11-кп/779/20/2016
Категорія ч.1 ст.122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,українця, громадянина України, раніше судимого Калуським міськрайонним судом за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, на вирок Калуського міськрайонного суду від 22 травня 2015р. за ст.ст.125 ч.1, 122 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 122, КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України 240 год. громадських робіт;

- за ч. 1 ст. 122 КК України - один рік обмеження волі.

Згідно ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайонного суду від 09.07.2013 року та остаточно призначено покарання - два роки обмеження волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 4000 грн. моральної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_9 1500 грн. моральної шкоди і 500 грн. витрат за надання правової допомоги.

Згідно вироку суду 22 березня 2014 року приблизно о 13 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 перебували на подвір,ї господарства ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , де різали дрова. Між ним та колишньою дружиною ОСОБА_8 на побутовому ґрунті раптово виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 умисно наніс потерпілій декілька ударів по голові, шиї та по лівій руці, чим спричинив їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №55 від 26.03.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, того ж дня приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , перебуваючи біля магазину "Господарочка" в с. Голинь Калуського району вул. 600-річчя Голиня зустріли ОСОБА_9 , де між вказаними особами виник конфлікт з приводу побиття ОСОБА_8 . Під час якого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали умисно наносити ОСОБА_9 удари руками та ногами по тілу, а саме по грудній клітці та правій нозі, заподіявши ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №54 від 25.03.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень у вигляді синця в ділянці грудної клітки зліва та забій м`яких тканин з синцем і садном в ділянці правої гомілки.

12.07.2014 року приблизно о 12 год. ОСОБА_10 , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку АДРЕСА_2 , де він спільно проживає із колишньою дружиною ОСОБА_8 , на грунті неприязних відносин умисно наніс останній удар рукою в ділянку обличчя, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садни лівої щоки та перехідної кайми нижньої губи зліва, які відповідно до висновку експерта №190 від 16.07.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , перебуваючи 29.07.2014 року приблизно об 11 год. в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс останній удар дерев,яною палицею в ділянку лівої руки, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, що згідно висновку експерта №226 від 14.08.2014 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

12.12.2014 року приблизно об 11 годині ОСОБА_10 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , де він спільно проживає із колишньою дружиною ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_8 удар долонею правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі вважає вирок Калуського міськрайонного суду незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Вважає, що суд дав неправильну оцінку здобутим доказам по справі. Просить вирок суду скасувати та закрити щодо нього кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_8 вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена її показаннями, показаннями свідків, матеріалами провадження і що суд призначив обвинуваченому справедливе покарання. Вказує, що має вади слуху і з дитинства перебуває на Д обліку у психіатра, а її колишній чоловік ОСОБА_10 зловживає спиртними напоями та продовжує над нею знущатися, про що свідчать додані нею талони-повідомлення в міліцію від 23.04.2015 року та від 03.07.2015 року. Звертає увагу суду на те, що акт від 12.06.2014 року, складений депутатом Голинської сільської ради ОСОБА_12 є фіктивним, оскільки в той час депутат ОСОБА_13 перебував за кордоном, а частина жителів села, зазначених в акті, фактично його не підписували. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_10 , а вирок Калуського міськрайонного суду від 22.05.2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та потерпілих, які просили залишити вирок суду без змін, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які вважають вирок незаконним і просили кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого кримінального правопорушення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При розгляді кримінального провадження суд першої інстанції зобов`язаний дотриматись як норм матеріального так і норм процесуального права, в тому числі забезпечити обвинуваченому право на захист. Проте суд вимог закону належно не виконав, не забезпечив обвинуваченому право на захист, що надалі потягло за собою і ряд інших порушень закону.

Під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження захисник ОСОБА_7 підтримавши апеляційну скаргу ОСОБА_10 , заявила про те, що як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду в суді першої інстанції, про що вона зазначала в касаційній скарзі, обвинуваченому ОСОБА_10 не було належно забезпечено право на захист, в зв`язку з його фізичними вадами, а саме, перенесенням в 1986році черепно-мозкової травми під час ДТП.

Як вбачається із копії виписки №96/22 з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_10 . з13.01. по 27.01.2015року перебував на лікуванні в неврологічному відділенні Калуської районної лікарні з діагнозом при виписці «гостра невралгія лівого трійничного нерву з частими приступами. Післятравматична енцефалопатія з органічною симптоматикою», і що черепно-мозкова травма перенесена в 1986році під час ДТП(т.5,а.с.108). Тобто станом на час постановлення вироку судом першої інстанції, при вищезазначеному діагнозі, суд зобов`язаний був бачити, що повідомлення від 17.04.2014року про підозру ОСОБА_10 було пред`явлено у відсутності захисника. За таких обставин, оскільки досудовим слідством відповідно до вимог ст. 242КПК України, не було проведено експертизу щодо визначення психічного стану підозрюваного, суду необхідно було постановити ухвалу та доручити провести таку експертизу в порядку ст.509 КПК України.

Отже, орган досудового розслідування даних щодо особи обвинуваченого належно не дослідив, що і привело до того, що до суду було направлено кримінальне провадження без належних даних щодо психічного стану обвинуваченого. Суд на цей недолік досудового розслідування уваги не звернув.

Відповідно до ст. 52 ч. 2 п. 3 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові від 24 жовтня 2003 року № 8 п. 13 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» роз`яснив, що під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при наявності сумніву щодо стану психічного здоров`я обвинуваченого, а будь-який сумнів відповідно до ст. 62 Конституції України слід трактувати в користь обвинуваченого, позиція вказана обвинуваченим має бути належно перевірена, а вирок суду при таких обставинах не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому, виходячи з порушення вказаної вище норми закону та змісту ст. ст. 409, 410, 412, 415 КПК України він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується питання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 , у якому вона просила звільнити ОСОБА_10 з місць обмеження волі та застосувати відносно нього підписку про невиїзд, колегія суддів виходить з того, що, згідно ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.01. 2016року ОСОБА_10 було звільнено з Долинського виправного центру № 118 в порядку ст.206КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 22 травня 2015р. щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ст.ст.125 ч.1, 122 ч.1 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4