№ 1-кс/760/7879/15

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14. 12. 2015 року слідчий суддя Солом`янський районний суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецю с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, українцю, громадянину України, без постійного місця реєстрації та проживання на території України,

у кримінальному провадженні № 0010079 від 17.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0010079 від 17.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.10.2015 року близько о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступив в злочинну змову з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, шляхом пошкодження кріплення навісногр замка дверей підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 , таємно проникли до підвального приміщення.

Перебуваючи у вказаному приміщенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з корисливих спонукань, з метою власного збагачення з приміщення комори намагалися таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_8 , а саме електричний тример марки «BOSCH», вартістю 800грн, ящик з риболовецькими снастями вартістю 700 грн, інструмент для рубки льоду вартістю 450 грн, набір риболовецьких снастей вартістю 3500 грн, три палатки вартість кожної складає 500 грн, три котушки для спінінга вартість кожної складає 350 грн, та нанос для підкачки автомобільних шин вартістю 250 грн, а всього на загальну суму 8250 гривень, однак довести свої злочинні дії до кінця не змогли з причин що не залежали від їх волі, так як були затримані на місці скоєння кримінального правопорушення.

17.10.2015 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та 19.10.2015 стосовно останніх слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Прокурор зазначає, що двомісячний строк слідства по кримінальному провадженню закінчується 17.12.2015 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представилось можливим, оскільки необхідно провести необхідні слідчі дії, зокрема:

- зібрати матеріали які характеризують ОСОБА_5 , так як останній під час досудового розслідування надавав неправдиві свідчення щодо себе, а саме надав слідству відомості про особу, як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- з`ясувати всі обставини щодо вирішення питання про повідомлення про нову підозру відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст. 304 ч.І КК України;

- здійснити відкриття матеріалів в кримінальному провадженні відповідно до ст. 290 КПК України.

З урахуванням обставин, що підозрюваний ОСОБА_5 , ніде не працює, не має постійного джерела доходу, немає місця реєстрації на території України, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення та свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на строк до 3-х місяців.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав зазначених у ньому.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати до підозрюваного більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19. 10. 2015 року відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 02 год. 00 хв. 15. 12. 2015 року.

Постановою виконуючого обов`язків прокурора Солом`янського району в м. Києві ОСОБА_10 було продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 17. 01. 2016 року.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, що підтверджується даними матеріалами клопотання.
Прокурор в поданому клопотанні посилався на те, що двомісячний строк слідства по кримінальному провадженню закінчується, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представилось можливим, оскільки необхідно провести необхідні слідчі дії, зокрема:

- зібрати матеріали які характеризують ОСОБА_5 , так як останній під час досудового розслідування надавав неправдиві свідчення щодо себе, а саме надав слідству відомості про особу, як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- з`ясувати всі обставини щодо вирішення питання про повідомлення про нову підозру відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст. 304 ч.І КК України;

- здійснити відкриття матеріалів в кримінальному провадженні відповідно до ст. 290 КПК України.

З урахуванням обставин, що підозрюваний ОСОБА_5 , ніде не працює, не має постійного джерела доходу, немає місця реєстрації на території України, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення та свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на строк до 3-х місяців.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати до підозрюваного більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Зважаючи на надані в судовому засіданні пояснення прокурора, захисника підозрюваного, підозрюваного, вважаю, що на даний час відпали підстави для продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.
Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно ст.199 КПК України, суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо не буде доведено, що: заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Таким чином вбачається, що подальше обґрунтування застосування до особи запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

У клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 покладалась необхідність запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки останнього.

Так, зазначені ризики є титульним відображенням положень ст.177 КПК України.

При цьому, вказані припущення прокурора не підтверджуються жодними допустимими і належними доказами, які вказують на здійснення впливу ОСОБА_5 на свідків, як безпосередньо, так і через інших осіб.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що в ньому відсутні жодні докази, які б підтверджували наявність фактів того, що підозрюваний ухилявся чи може ухилятися від слідства і суду та виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істині у справі, продовжувати злочинну діяльність або ж доказів того, що він може вчиняти зазначені дії.

Натомість вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 :

- ніколи не ухилявся від виконання будь-яких процесуальних рішень органу дізнання, слідчого, прокурора, суду;

- не перешкоджав встановленню істини у кримінальному провадженні будь-яким чином, зокрема: шляхом ухилення від явки до органу дізнання, слідчого, прокурора, суду; не примушував шляхом висловлення погроз, вчинення насильницьких дій або іншим чином учасників процесу, свідків до відмови від дачі показань, дачі завідомо неправдивих показань, неприйнятті участі у проведенні процесуальних дій, невиконанні процесуальних рішень; не впливав на співробітників судових органів, органів дізнання, досудового слідства, прокуратури для перешкоджання їх законній діяльності, зокрема шляхом висловлення погроз, вчинення насильницьких дій, знищення майна тощо.

Так, будь-які докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих ризиків щодо ухилення ОСОБА_5 від явки до слідчого органу, перешкоджання встановленню істини по кримінальному провадженні в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Таким чином, необхідність подальшого продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала та є недоцільною.

Разом з тим, підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування кримінального провадження зменшуються ризики, які стали підставою для застосування до особи запобіжного заходу на початковій стадії розслідування.

З огляду на зазначене вище, вбачається, що при розгляді питання, щодо продовження до особи застосування запобіжного заходу мають бути встановлені відповідні докази, які вказують на можливість підозрюваного перешкоджати інтересам правосуддя, ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжувати злочинну діяльність, а також заявлені нові ризики, які підтвердженні допустимими доказами.

З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що клопотання прокурора не містить обґрунтування щодо неможливості виконання завдань кримінального провадження за умови застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження на нього можуть бути відповідно до ст.194 КПК України покладені обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований (проживає чи перебуває) без дозволу, слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання місця роботи) тощо, що складає зміст такого виду запобіжного заходу як домашній арешт (ст.181 КПК України).

Враховуючи вищевикладене вище, зважаючи на відсутність у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилання на докази, що підтверджують наявність ризиків для кримінального провадження, не зазначення, які докази, отримані органами досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, дають підстави вважати, що підозрюваним вчинятимуться дії щодо незаконного впливу на учасників кримінального провадження, відсутність обґрунтування, яким саме чином підозрюваний може перешкоджати належному проведенню досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження,зважаючи на відсутність у заявленому клопотанні мотивування неможливості виконання завдань кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого виду запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його тяжкість, суд вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, якого на думку слідчого судді буде достатньо для запобігання ризикам передбаченим ст.. 177 КПК України в межах строку досудового розслідування.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 15. 01. 2016 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до кабінету прокурора або слідчого за першою вимогою;

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, або суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти із зали суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1