Справа № 169/481/15-к
Провадження № 1-кп/169/67/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туропин Турійського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем Фермерського господарства «Пан продукт», з професійно-технічною освітою, неодруженого, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, з угодою про визнання винуватості,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації та призову на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації та визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримавши повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, яка зобов`язувала його з`явитися о 08 годині 28 травня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , будучи належним чином повідомленим про наслідки неприбуття за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у вказаний час та місце не прибув для подальшої відправки на проходження за призовом військової служби в Збройних Силах України, чим ухилився від призову за мобілізацією, порушивши ст. 65 Конституції України, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 25 червня 2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

25 серпня 2015 року між прокурором прокуратури Турійського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, призначається у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків: 1) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; 2) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; обвинувачений ОСОБА_5 погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку, що про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки передбачена санкцією ст. 336 КК України, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього у зв`язку з цим виконання певних обов`язків цілком узгоджується з положеннями ст.ст. 75, 76 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим відсутні чи останній не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_5 .

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого обвинуваченим злочину є правильною і підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 серпня 2015 року між прокурором прокуратури Турійського району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий