Справа № 296/5687/14-к
Вирок
Іменем України
16 грудня 2015 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000368 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вереси Житомирського району Житомирської області, освіта середня-спеціальна, не працюючий, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2014 року близько 19 години ОСОБА_6 разом з особою, яка засуджена за вчинення даного кримінального правопорушення, знаходились поблизу майдану С.П.Корольова, розташованого по майдану Рад,1 в м. Житомирі. В цей час у них виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, яка засуджена за вчинення даного кримінального правопорушення, діючи в межах злочинної змови, згідно розподілених ролей, помітили раніше незнайому ОСОБА_7 , яка у руках тримала жіночу сумку та пакетом з продуктами харчування та рухалась у напрямку вул. Пушкінської в м. Житомирі. Діючи в межах злочинної змови, згідно розподілених ролей ОСОБА_6 за попередньою змовою з особою, яка засуджена за вчинення даного кримінального правопорушення, прослідували за цією жінкою та неподалік буд. №10 по вул. Лисенка в м. Житомирі, підійшли до ОСОБА_7 , та з двох боків узяли її за обидві руки.

Усвідомлюючи злочинні наміри невідомих громадян, ОСОБА_7 почала кричати та кликати на допомогу. В цей час особа, яка засуджена за вчинення кримінального правопорушення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке полягало в тому, що особа, яка засуджена за вчинення даного кримінального правопорушення, своєю правою рукою стиснула рот потерпілої ОСОБА_7 , та в подальшому нанесла їй один удар у правий бік голови. Після цього ОСОБА_6 вдарив потерпілу по лівій нозі, від якого остання впала на землю. Таким чином, ОСОБА_6 та особа, яка засуджена за вчинення кримінального правопорушення, умисно заподіяли потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівого колінного суглобу, які утворилися від дії тупих твердих предметів з переважаючими контактуючими поверхнями, які згідно висновку судово-медичного експерта № 181 від 23.01.2014 відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості без короткочасного розладу здоров`я.

Подолавши в такий спосіб волю потерпілої ОСОБА_7 до опору, ОСОБА_6 та особа, яка засуджена за вчинення даного кримінального правопорушення, підійшли до потерпілої та намагались з рук вирвати її жіночу сумку зі шкірозамінника коричневого кольору, вартістю 250 грн., в якій знаходились гроші в сумі 480 грн., тонометр для вимірювання тиску марки «Санітас», вартістю 350 грн. та поліетиленовий пакет, який для потерпілої цінності не становив в якому знаходились продукти харчування на загальну вартість 100 грн., а всього на загальну суму 1180 грн., однак свій злочинний умисел не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та суду пояснив, що дійсно 22.01.2014 р. близько 19 год. він разом з ОСОБА_10 поблизу буд. АДРЕСА_3 , на його пропозицію здійснили напад на невідому жінку, в ході якого намагалися відібрати у неї жіночу сумку, а коли вона почала кричати, ОСОБА_11 затулив їй рукою рота, після чого наніс один удар по голові, а він вдарив потерпілу по лівій нозі, внаслідок чого вона впала на землю, після чого вони відібрали у потерпілої жіночу сумку, однак були затримані працівниками міліції, які знаходились неподалік. В зв`язку з тим, що від даної події пройшов тривалий час, пригадати детально події того дня не може.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 22.01.2014 р. близько 19 год. вона поверталася додому та коли проходила по вул. Лисенка, до неї підійшли двоє молодих хлопців, якими виявилися ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та намагалися відібрати у неї сумку з продуктами харчування. Коли вона почала кричати, ОСОБА_11 затулив їй рукою рота, після чого вдарив рукою в область голови, а ОСОБА_12 вдарив її по лівій нозі, після чого вона впала на землю. Зазначила, що роль ОСОБА_12 під час вчинення на неї нападу була менш активною, ніж ОСОБА_11 , прохає це врахувати під час винесення вироку, на суворості покарання обвинуваченому не наполягає. Зазначила, що обвинувачений частково відшкодував шкоду, а тому претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як умисні протиправні дії, що виразилися у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою осіб, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої (грабіж).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, має статус учасника бойових дій, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Речові докази відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1(один) рік.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не обиралася.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

.