йСправа № 304/1362/15-к Провадження № 1-кп/304/37/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000059 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пір Пяй, округ Ноушера, Пакистан, мешканця АДРЕСА_1 , документований безстроковою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 22 квітня 2011 року, пакистанця, громадянина Ісламської республіки Пакистан, в Україні раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України, -

з участю сторін кримінального

провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача з мови фарсі/урду на російську мову ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

В лютому-березні 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 , постійно проживаючи на території України, тимчасово знаходячись у м. Чернівці, вступив з мешканцем м. Чернівці громадянином Пакистану ОСОБА_10 у злочинну змову щодо організації неодноразового незаконного переправлення осіб через державний кордон України. У відповідності до досягнутого між ними розподілу технічних функцій вчинення злочину, в їх обов`язки входила комплектація груп нелегальних мігрантів та забезпечення їх доставки у м.Чернівці для подальшої передачі особам, в обов`язки яких входила подальша доставка мігрантів у прикордонний район Закарпатської області та безпосереднє їх незаконне переправлення через державний кордон України до суміжних країн. При цьому, пошук і комплектація груп мігрантів входили, здебільшого, в обов`язки обвинуваченого ОСОБА_4 . Діючи згідно розробленого спільно з ОСОБА_4 злочинного плану, у березні 2015 року ОСОБА_10 підшукав іншого співучасника злочину уродженця і мешканця Перечинського району Закарпатської області громадянина України ОСОБА_11 , з яким вступив у злочинну змову щодо організації та вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Отже, у березні 2015 року для вчинення злочинів на каналі нелегальної міграції ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 попередньо об`єдналися в групу з розподілом між її членами технічних функцій вчинення злочину, ставши фактично при цьому співорганізаторами. При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 на початковому етапі функціонування даної злочинної групи, до 26 березня 2015 року один про одного обізнані не були, але діяли будучи об`єднані єдиними злочинними умислом і метою.

Так, протягом лютого-березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 вживали заходів з метою формування груп мігрантів для їх незаконного переправлення через державний кордон України. За результатами такої протиправної діяльності наприкінці березня 2015 року була сформована група у складі трьох громадян Афганістану, зокрема: ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 Razaq), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), а також одного громадянина Пакистану ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), які мали намір у незаконний спосіб, поза пунктами пропуску, прослідувати з України до країн Євросоюзу. При цьому вказані мігранти про їх незаконне переправлення у січні-лютому 2015 року домовлялися з обвинуваченим ОСОБА_4 .

24 березня 2015 року, діючи на виконання попередньо розробленого спільно з ОСОБА_10 злочинного плану, з метою зустрічі мігрантів, які підлягали незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_4 вибув залізничним транспортом з м. Чернівці до м. Одеси, де 25 березня 2015 року зустрівся з громадянами Афганістану ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , з якими він попередньо домовлявся про таку зустріч, та того ж дня, здійснюючи супровід даних осіб, вибув залізничним транспортом з м. Одеси до м. Чернівці.

Наступного дня, 26 березня 2015 року, ОСОБА_4 , діючи на виконання попередньо розробленого спільно з ОСОБА_10 злочинного плану, слідуючи залізничним транспортом з м. Одеси, близько 09.00 год., прибув разом з вищевказаними громадянами Афганістану у м. Чернівці, де підшукавши невстановлений легковий автомобіль з водієм, вжив заходів щодо забезпечення транспортування таких мігрантів від залізничного вокзалу у м. Чернівці до заздалегідь обумовленого місця, в якому мала відбутись передача мігрантів ОСОБА_11 , а саме до ринку «Калинівський» у м. Чернівці по вул. Калинівській. Під час здійснення вказаної вище протиправної діяльності ОСОБА_4 , не будучи викритим, з метою координації спільних злочинних дій та використовуючи мобільні телефонні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , підтримував зв`язок з ОСОБА_10 , який використовував мобільні телефонні номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Того ж дня, 26 березня 2015 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 та супроводжувані ним громадяни Афганістану прибули до заздалегідь обумовленого між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 місця, а саме до автостоянки неподалік магазину «Фокстрот», розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13 «а», біля ринку «Калинівський» у м. Чернівці по вул. Калинівській. Тут, в подальшому, ОСОБА_4 та супроводжувані ним громадяни Афганістану зустрілись з іншим мігрантом громадянином Пакистану ОСОБА_20 , а також з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та громадянином України ОСОБА_21 , який працював на той період у службі таксі «Смарт» (смт. В.Березний Закарпатської області) та якого як водія із власним автотранспортом марки «ВАЗ 2106», д/н НОМЕР_6 , для здійснення перевезення мігрантів попередньо підшукав ОСОБА_11 . Того ж дня, близько 14.00 год., ОСОБА_11 та ОСОБА_21 , переміщуючи вказаних осіб-іноземців, вирушили від ринку «Калинівський» в м. Чернівці у напрямку Закарпатської області, а ОСОБА_4 та ОСОБА_10 залишились у м. Чернівці.

28 березня 2015 року в період 05-08 год., діючи згідно попередніх злочинних домовленостей з ОСОБА_11 , який, у свою чергу, перебував у попередній злочинній змові з ОСОБА_10 та через останнього, фактично, з обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 здійснили безпосередній таємний супровід вказаних мігрантів від будинку АДРЕСА_2 до паркану загороджувальних інженерно-технічних споруд державного кордону України зі Словацькою Республікою на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , шляхом розтягування ниток дроту, утворивши у загороджувальному паркані необхідного розміру пролаз, сприяли вказаним мігрантам у незаконному подоланні такої загороджувальної інженерно-технічної споруди, а також, залишаючись перед загороджувальним парканом, пояснили і жестами вказали мігрантам маршрут їх подальшого незаконного слідування в напрямку Словацької Республіки. Після цього, близько 07 год. 30 хв., ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , переконавшись, що мігранти розпочали рух у необхідному напрямку, залишили групу мігрантів, попередньо надавши їм мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_7 для повідомлення про вдале незаконне слідування через державний кордон.

Однак, вказані мігранти заблукали у гірській місцевості, про що неодноразово повідомляли обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які намагалися їм допомогти, зв`язуючись з ОСОБА_11 , але такі помилково знов прибули на територію України, потворно подолавши при цьому загороджувальний паркан на лінії державного кордону, де були затримані прикордонним нарядом ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 на напрямку 175 прикордонного знаку на відстані близько 3 000 м від лінії державного кордону України із Словацькою Республікою на території Новоселицької сільської ради Перечинського району.

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та показав, що він вступив з мешканцем м. Чернівці громадянином Пакистану ОСОБА_10 у злочинну змову щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України. У відповідності до досягнутого між ними розподілу технічних функцій вчинення злочину, в його обов`язки входило забезпечення доставки групи нелегальних мігрантів у м. Чернівці для подальшої передачі особам, в обов`язки яких входила подальша доставка мігрантів у прикордонні райони та безпосереднє їх незаконне переправлення через державний кордон України до суміжних країн. При цьому, пошук і комплектація групи мігрантів входили в обов`язки громадянина Пакистану ОСОБА_10 .

26 березня 2015 року він, слідуючи залізничним транспортом з м. Одеси, прибув разом з трьома громадянами Афганістану у м. Чернівці, яких він супроводжував, де вжив заходів щодо забезпечення транспортування таких мігрантів від залізничного вокзалу у м. Чернівці до ринку у м. Чернівці. Там він передав їх двом чоловікам слов`янської зовнішності, яких підшукав ОСОБА_10 . Він знав, що здійснює незаконні дії, але не знав, що це тяжкий злочин за законами України. Він вчинив це вперше, розкаюється у вчиненому. Просив суд застосувати до нього мінімальне покарання.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ст. 332 ч. 2 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння такому переправленню порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в ході судового засідання доказів, а саме:

- показами свідка громадянина України ОСОБА_11 , який під час допиту в судовому засіданні безпосередньо впевнено впізнав ОСОБА_24 та показав, що приблизно в березні місяці 2015 року його земляк на прізвище ОСОБА_25 повідомив його про те, що йому телефонував знайомий по імені «Петя», який пропонував взятися за організацію переправлення людей через державний кордон України в Словаччину, однак ОСОБА_26 йому відмовив, оскільки раніше вже був засуджений за такий злочин. Почувши це, він вирішив самостійно зайнятися такою діяльністю і попросив ОСОБА_26 , щоб той звів його з особою на ім`я « ОСОБА_27 ». ОСОБА_26 дав йому телефонний номер «Петі» і заявив, щоб він сам з ним зв`язувався, оскільки не хоче мати нічого спільного з цією роботою. Він зателефонував «Петі» приблизно у 20-х числах березня 2015 року та почув від нього, що треба переправити людей через державний кордон України в Словаччину. Потім він неодноразово мав телефонні розмови з цим «Петею», в ході яких узгоджував деталі майбутньої роботи. Згодом «Петя» зателефонував йому і повідомив, що потрібно їхати в м. Чернівці за «товаром» (людьми для переправки). Петя сказав, що треба бути в 9:00-9:30 зранку на залізничному вокзалі в м.Чернівці. Він підшукав водія, з яким можна було б поїхати в м. Чернівці, зателефонувавши своєму знайомому таксисту на ім`я ОСОБА_28 з ОСОБА_29 та повідомив, що треба їхати в м. Чернівці, щоб забрати знайомих. ОСОБА_28 погодився. Коли вони приїхали в м. Чернівці, 26 березня 2015 року, він і ОСОБА_27 зв`язалися по телефону і зустрілися біля залізничного вокзалу. Петі було на вигляд років 45-50, високого зросту, худорлявий, волосся з сивиною. Далі вони разом втрьох поїхали в напрямку, який вказував ОСОБА_27 . Вони прибули до якогось базару і ОСОБА_27 сказав, що треба почекати пару хвилин людей. Потім вони пішли поїсти, а коли повернулися, то біля їхньої машини вже були дві жінки, молодий чоловік та один старший чоловік, всі східної зовнішності. Крім того, він помітив ще двох чоловіків східної зовнішності, один з яких мав на вигляд років 45, високий, худорлявий, мав темне волосся з сивиною, розмовляв російською мовою. Він його чітко впізнав це та особа, яка перебуває тепер в залі суду під вартою. Іншого чоловіка він не роздивився. Далі ОСОБА_27 сказав, що ці четверо їдуть з ними. Вони сіли на заднє сидіння машини. Коли вони всі почали рухатися на автомобілі, той чоловік, що перебуває в залі суду під вартою, відкрив його передні дверцята пасажира і по-російські сказав йому фразу: «Сделай все хорошо и дальше будет еще работа». Він впевнено впізнав цього чоловіка. Це той чоловік, якого тепер судять і він перебуває під вартою. Він, без сумніву, має відношення до переправлення тих осіб через державний кордон. (Справа відносно громадянина ОСОБА_11 виділена в окреме провадження);

- протоколом допиту свідка громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка під час допиту в судовому засіданні слідчим суддею Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області ОСОБА_30 , в присутності прокурора ОСОБА_31 , слідчого СВ СБУ ОСОБА_32 , перекладача з мови фарсі на російську мову ОСОБА_9 , повідомила про те, що приблизно з середини грудня 2014 року її родина вона, її батько - ОСОБА_33 та її мати - ОСОБА_14 тимчасово знаходилися в м. Одеса. Там вони мешкали у їх родичів. Під час проживання в м. Одеса її батько через знайомого в Афганістані на ім`я ОСОБА_34 отримав номер мобільного телефону людини, яка мешкає в Україні та допомагає іноземцям потрапити в Європу без документів. Як вона знає, цю людину звати ОСОБА_35 , а її батько зізвонювався з ним в м. Одеса та домовлявся про їх переправлення в ОСОБА_36 . Як їй було відомо за їх переправлення в ОСОБА_36 необхідно було сплатити 18000 доларів США, а ОСОБА_35 повинен був супроводжувати їх з м. Одеса. Більш точних домовленостей вона не знає, оскільки цим займався її батько. 25 березня 2015 року вони зустрілися з ОСОБА_37 в м. Одеса і в той же день разом з ним виїхали з м. Одеса потягом «Одеса-Ужгород». До цього часу вона ОСОБА_38 не знала та не зустрічала. 26 березня 2015 року, приблизно о 9.00 годин ранку, під час зупинки потягу на якийсь станції, вони по вказівці ОСОБА_38 разом з ним зійшли з потягу на залізничній станції в невідомому для нас місті. ОСОБА_35 пояснив, що за нами повинна приїхати якась машина, на якій нас повезуть далі. Поряд з вокзалом в кафе ми декілька годин чекали. За цей час ОСОБА_35 декілька разів виходив та заходив, а також сказав, що машини довго немає і він буде телефонувати водію. Приблизно в обід, точніше вона сказати не може, до залізничного вокзалу приїхав старий автомобіль зеленого кольору. ОСОБА_35 підійшов до машини та сів на заднє сидіння, при цьому з машини вийшов чоловік. Як вона потім дізналася, це був громадянин Пакистану, і він в подальшому слідував з ними разом в одному автомобілі. Також в автомобілі було двоє чоловіків слов`янської зовнішності: водій та пасажир на передньому сидінні. В автомобілі ОСОБА_35 10-15 хвилин про щось спілкувався з водієм та пасажиром переднього сидіння. Ми в цей час перебували на вулиці. Після розмови ОСОБА_35 вийшов і сказав, щоб ми всі сідали в машину. Наша родина та пакистанець сіли на заднє сидіння, після чого всі виїхали в невідомому напрямку. По дорозі водій говорив, щоб вони вели себе тихо. Їй цей водій говорив, щоб вона заховала свою сумочку та годинник вони були оздоблені блискучим камінням, яке виблискувало при світлі фар і тому водій наказав їх сховати. Вночі, близько 11-12 годин їх привезли до якогось будинку в невідомому населеному пункті. Машину залишили на узбіччі та повели у якийсь будинок, при цьому наказали не робити галасу. Другий чоловік (передній пасажир) забрав у них паспорти, документи та українські гроші. В цьому будинку вони знаходилися одну добу до наступної ночі, тобто були з 26 по 27 березня. За час перебування в цьому будинку вона бачила, що там крім того чоловіка проживали його дружина та маленька дочка. В ніч з 27 на 28 березня вказаний вище господар будинку сказав їм, що потрібно йти. Він вивів їх з будинку, посадив в машину, сам сів за кермо та кудись їх повіз. Вони їхали приблизно 30 хвилин. Цей чоловік привіз їх до якогось будинку. Він вийшов та наказав їм виходити після чого повів їх до будинку. При цьому чоловік світив ліхтариком, а світло не вмикав зовсім. Вранці 28 березня, близько 05 години ранку до будинку прийшли двоє чоловіків слов`янської зовнішності, яких вони раніше не бачили. Ці чоловіки виявилися провідниками, вони повели їх з будинку пішки в невідомому напрямку. Старший чоловік йшов попереду, а молодший позаду. Зовнішність цих людей вона описала у слідчого на допиті. При цьому вона досить добре запам`ятала, що очі у першого провідника були зеленого кольору. В супроводі цих провідників вони йшли лісистою місцевістю приблизно дві години. По дорозі провідники вживали якийсь алкоголь. Після чого вони підвели їх до паркану з колючого дроту, і вона побачила смугу зораної землі уздовж паркану. Після цього провідники зробили отвір для них у паркані, щоб вони перелізли на інший бік. При цьому один з провідників сказав, що далі вони мають йти самі, і що треба йти прямо спочатку вверх, а потім вниз, там на них буде чекати машина. Цей провідник сказав, що попереду буде ОСОБА_39 . Після перетину огорожі вони пішли без провідників. В подальшому вони заблукали і, нарешті, підійшли до паркану з колючим дротом. Через отвір в паркані вони перетнули огорожу. Через деякий час вони дісталися якогось селища. Там вони зустріли випадкового чоловіка та запитали його, чи це ОСОБА_39 ? Той відповів, що це Україна. Тоді вони зрозуміли, що заблукали. Після цього вони знов пішли в якомусь напрямку, вийшли до дороги і тут зустріли випадкового чоловіка, якому пакистанець сказав, що вони туристи з ОСОБА_40 і що вони заблукали. Цей чоловік комусь зателефонував і через 20 хвилин їх затримали. Під час слідства їй були надані фототаблиці. На них вона впізнала чоловіка слов`янської зовнішності, який був пасажиром в зеленій машині, яка їх перевозила 26 березня 2015 року. На третій фототаблиці вона впізнала молодшого провідника, який 28 березня йшов разом з ними, оскільки дуже добре його роздивилася. Крім того, вона може впізнати і водія автомобіля і ОСОБА_38 . Жодного тиску на неї з метою примусити її давати будь-які неправдиві покази під час допиту або під час впізнання осіб по фотографіям не чинилося ні прикордонниками, ні співробітниками СБУ. Покази вона давала добровільно та правдиво (Том 1, а. с. 247-249);

- протоколом допиту свідка громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , який під час допиту в судовому засіданні слідчим суддею Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області ОСОБА_30 , в присутності прокурора ОСОБА_31 , слідчого СВ СБУ ОСОБА_32 , перекладача з мови урду на російську мову ОСОБА_9 повідомив про те, що приблизно з грудня 2014 року він зі своєю дружиною ОСОБА_14 та дочкою ОСОБА_41 тимчасово знаходився в м. Одеса. Під час знаходження там він через свого знайомого на ім`я ОСОБА_34 (він мешкає постійно в Афганістані) отримав номер телефону людини пакистанця на ім`я ОСОБА_35 , який займається переправленням людей через кордон. Він хотів потрапити разом зі своєю родиною в ОСОБА_36 для проживання. Однак не маючи можливості потрапити до Австрії законним шляхом, він домовився про незаконне переправлення його та його родини. По телефону він зв`язався з ОСОБА_37 , якого до цього він не знав. З цим чоловіком він домовився про незаконне переправлення його та його родини до ОСОБА_42 . Вони домовились, що після успішного переправлення його та його родини до ОСОБА_42 його родичі передадуть гроші в розмірі 18 000 доларів США (по 6 000 доларів США за кожного) знайомим ОСОБА_38 в Афганістані. Ми домовилися, що ОСОБА_35 особисто приїде за ними в м. Одесу та буде супроводжувати їх куди потрібно. 25 травня вони зустрілися з ОСОБА_37 в м. Одеса. На вигляд ОСОБА_43 близько 40-45 років, середнього зросту (170-175 см) худорлявої статури, має чорне волосся середньої довжини, особливих прикмет він не помітив. В той же день він виїхав разом з ним з м. Одеси потягом «Одеса-Ужгород». Разом з ОСОБА_37 їхав він, його дружина та дочка. В потязі ОСОБА_35 надавав йому інструкції, згідно яких, після того, як вони перетнуть кордон, вони повинні зразу зателефонувати йому і після цього викинуту їх сім-карти з телефонів. 26 березня 2015 року, приблизно о 9.00 годин ранку, під час зупинки потягу на якийсь станції, вони по вказівці ОСОБА_38 разом з ним зійшли з потяга на залізничній станції в невідомому для них місті. ОСОБА_35 пояснив, що за нами повинна приїхати якась машина, на якій їх повезуть далі. Поряд з вокзалом в кафе вони декілька годин чекали. За цей час ОСОБА_35 декілька разів виходив та заходив, а також сказав, що машини довго немає і він буде телефонувати водію. Приблизно в обід, точніше він сказати не може, до залізничного вокзалу приїхав старий автомобіль «Лада» зеленого кольору, на кришці багажника якого був надпис « ОСОБА_44 1600». ОСОБА_35 підійшов до машини та сів на заднє сидіння, при цьому з машини вийшов чоловік. Також в автомобілі було двоє чоловіків слов`янської зовнішності: водій та пасажир на передньому сидінні. В автомобілі ОСОБА_35 10-15 хвилин про щось спілкувався з водієм та пасажиром переднього сидіння. Ми в цей час перебували на вулиці. Після розмови ОСОБА_35 вийшов і сказав, щоб ми всі сідали в машину. Наша родина та пакистанець сіли на заднє сидіння, після чого вони всі виїхали в невідомому напрямку. По дорозі водій говорив, щоб вони вели себе тихо. Пам`ятає, як водій говорив його дочці, щоб вона заховала свою сумочку та годинник вони були оздоблені блискучим камінням, яке виблискувало при світлі фар і тому водій наказав їх сховати. По дорозі вони проїжджали декілька постів поліції. Водій, коли бачив поліцію, пригальмовував, пропускав попереду якийсь автомобіль і сам уходив вправо (або вліво по ситуації), ховався за попередню машину. Нас ніхто не зупинив. Вночі близько 11-12 годин їх привезли до якогось будинку в невідомому населеному пункті. Машину залишили на узбіччі та повели їх у якийсь будинок, при цьому наказали не робити галасу. Другий чоловік (передній пасажир) забрав у них паспорти, документи та українські гроші. В цьому будинку вони знаходилися одну добу до наступної ночі, тобто були з 26 по 27 березня. За час перебування в цьому будинку він бачив, що там крім того чоловіка проживали його дружина та маленька дочка. В ніч з 27 на 28 березня вказаний вище господар будинку сказав їм, що потрібно уходити. Він вивів їх з будинку, посадив в машину, сам сів за кермо та кудись їх повіз. Вони їхали приблизно 30 хвилин. Цей чоловік привіз їх до якогось будинку. Він вийшов та наказав їм виходити після чого повів їх до будинку. При цьому чоловік світив ліхтариком, а світло не вмикав зовсім. Вранці 28 березня, близько 05 години ранку до будинку прийшли двоє чоловіків слов`янської зовнішності, яких вони раніше не бачили. Ці чоловіки виявилися провідниками, вони повели їх з будинку пішки в невідомому напрямку. Старший чоловік йшов попереду, а молодший позаду. В супроводі цих провідників вони йшли лісистою місцевістю приблизно дві години. По дорозі провідники вживали якийсь алкоголь. Після чого вони підвели їх до паркану з колючого дроту, і він побачила смугу зораної землі уздовж паркану. Після цього провідники зробили отвір для них у паркані, щоб вони перелізли на інший бік. При цьому один з провідників сказав, що далі вони мають йти самі, і що треба йти прямо спочатку вверх, а потім вниз, там на них буде чекати машина. Цей провідник сказав, що попереду буде ОСОБА_39 . Після перетину огорожі вони пішли без провідників. В подальшому вони заблукали і, нарешті, підійшли до паркану з колючим дротом. Через отвір в паркані вони перетнули огорожу. Через деякий час вони дісталися якогось селища. Там вони зустріли випадкового чоловіка та запитали його, чи це ОСОБА_39 ? Той відповів, що це Україна. Тоді вони зрозуміли, що заблукали. Після цього вони знов пішли в якомусь напрямку, вийшли до дороги і тут зустріли випадкового чоловіка, якому пакистанець сказав, що вони туристи з ОСОБА_40 і що вони заблукали. Цей чоловік комусь зателефонував і через 20 хвилин їх затримали. Під час слідства йому були надані фототаблиці. На них він впізнав чоловіка слов`янської зовнішності, який був пасажиром в зеленій машині, яка їх перевозила 26 березня 2015 року. На третій фото-таблиці він впізнав молодшого провідника, який 28 березня, йшов разом з ними, оскільки дуже добре його роздивилася. Крім того, він може впізнати і водія автомобіля і ОСОБА_38 . Жодного тиску на нього з метою примусити його давати будь-які неправдиві покази під час допиту або під час впізнання осіб по фотографіям не чинилося ні прикордонниками, ні співробітниками СБУ. Покази він давав добровільно та правдиво (Том 2, а. с. 3-6);

- протоколом допиту свідка громадянки Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка під час допиту в судовому засіданні слідчим суддею Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області ОСОБА_30 , в присутності прокурора ОСОБА_31 , слідчого СВ СБУ ОСОБА_32 , перекладача з мови фарсі на російську мову ОСОБА_9 , яка під час допиту слідчим суддею дала покази, аналогічні показам свідків ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 Razaq) (Том 2, а. с. 13-15).

- протоколом допиту свідка громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_45 ( ОСОБА_19 ) , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який під час допиту в судовому засіданні слідчим суддею Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області ОСОБА_30 , в присутності прокурора ОСОБА_31 , слідчого СВ СБУ ОСОБА_32 , перекладача з мови урду на російську мову ОСОБА_9 , який повідомив про те, з кінця лютого 2015 року він знаходився в м. Чернівці. Там він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_46 , якого він добре знав ще за часів проживання в м. Донецьк. Деякий час він мешкав у нього на квартирі в м. Чернівці. Квартира ОСОБА_24 знаходилася за адресою: АДРЕСА_3 , номер квартири не знає, квартира знаходилася на першому поверсі будинку зліва. Зі слів ОСОБА_24 йому відомо, що той займається незаконним переправленням їх співвітчизників через кордон України в Європу. ОСОБА_35 йому говорив, що за останні три місяці він відправив за кордон три або чотири групи. Особисто він хотів потрапити до Австрії і тому за допомогою у переправлянні в цю країну він звернувся особисто до ОСОБА_24 . З ним він домовився, що за 5 000 доларів США він переправить його без документів з України до ОСОБА_42 . Вони так домовились, що ці гроші його родичі в Пакистані передали тим особам в Пакистані, яких назвав ОСОБА_47 . Тобто гроші за нього вже були сплачені і він очікував, коли його почнуть переправляти за кордон. Приблизно з 23 березня 2015 року він знаходився по своїх справах в м. Київ. 26 березня зранку йому зателефонував невідомий чоловік і повідомив, що буде везти його до кордону. Як він зрозумів, що його телефон цей чоловік отримав від ОСОБА_24 . Вони домовились, що цей чоловік зустріне його на трамвайній зупинці біля ринку «Троєщина» в м. Київ. У визначений час він був на місці. Там його очікував старий автомобіль «Жигулі» зеленого кольору з тонованими вікнами, номерів машини він не запам`ятав, оскільки не звернув на них уваги. В цьому автомобілі знаходилися двоє чоловіків слов`янської зовнішності водій та пасажир на передньому сидінні. Водію на вигляд було близько 40-45 років, лисий або коротко стрижений, зріст майже 170-174 см, середньої тілобудови, з боку правого ока (або над оком або під оком) мав шрам, був одягнутий у футболку та джинси. Імені цього чоловіка він не знає. Пасажиру на вигляд було років 40, низького зросту, плотної тілобудови, волосся темно-русяве, коротко стрижений. У що він був одягнутий не пам`ятає, однак пам`ятає, що коли він виходив з машини, то одягав зелену камуфляжну (як військова) куртку з капюшоном. Також він запам`ятав, що у цього другого чоловіка (пасажира) була проблема з правим оком око нормально не заплющувалося і здавалося, що воно не справжнє. Імені цього другого чоловіка він також не знає. Коли він сів в машину, то чоловік пасажир наказав йому стерти усі вхідні-вихідні дзвінки в телефоні, щоб не було видно, що вони йому телефонували. Після цього вони поїхали з ОСОБА_40 . Як він зрозумів, ці двоє чоловіків везли його ближче до кордону для переправляння як він і домовився з ОСОБА_46 . З м. ОСОБА_48 до невідомого йому населеного пункту вони втрьох їхали приблизно 5-6 годин. Після цього вони прибули до якогось залізничного вокзалу 26 березня 2015 року близько о 12 годині, може десь в обід, годин в 13-14, точніше сказати не може. Як він бачив, там вже знаходився його товариш ОСОБА_47 та з ним було ще троє людей чоловік, жінка та дівчина. В подальшому він дізнався, що це громадяни Афганістану одна родина, і він з ними поїхав разом в одній вказаній зеленій машині. На цьому вокзалі ОСОБА_47 сів в нашу машину та деякий час спілкувався із двома вказаними вище чоловіками (водієм та пасажиром). В цей час він та троє афганців стояли на вулиці та чекали. Після закінчення розмови ОСОБА_47 вийшов та наказав всім сідати в машину, що вони і зробили. При цьому ОСОБА_35 забрав у нього паспорт. Після цього вони поїхали в невідомому напрямку. Мохаммад ОСОБА_35 з ними не поїхав.

Вночі близько 11-12 годин, точніше він пригадати не може, їх привезли до якогось будинку в невідомому населеному пункті. Машину залишили на узбіччі, вимкнули світло фар, та повели їх у якійсь будинок, при цьому наказали не робити галасу. Як він помітив, паркану там не було. Другий чоловік (передній пасажир) забрав у них, документи та українські гроші. Чоловік казав, що непотрібно, щоб у них було що-небудь українське. Також цей чоловік казав, що це його будинок. В цьому будинку вони знаходилися одну добу до наступної ночі, тобто були з 26 по 27 березня. За час перебування в цьому будинку він бачив, що там крім того чоловіка проживали його дружина (привіталася як ОСОБА_49 , 30 років) та дочка ОСОБА_50 , 6 років. В будинку був ще один молодий чоловік, зі слів господині її брат, якому 21 рік. Як його звали він не знає. Вони його бачили тільки один раз. В цьому будинку вони знаходилися до ночі наступної доби.

В ніч з 27 на 28 березня вказаний вище господар будинку сказав їм, що потрібно уходити. Як вони бачили господар під`їхав до будинку на автомобілі «Деу Ланос», сірого кольору. Він вивів їх з будинку, посадив в машину, сам сів за кермо та кудись їх повіз, але склалося враження, що автомобіль не належить йому. Вони їхали приблизно 30 хвилин. Цей чоловік привіз їх до якогось будинку. Він вийшов та наказав їм виходити, після чого повів їх до будинку. При цьому чоловік світив ліхтариком, а світло не вмикав. Він завів їх в будинок і потім пішов. Вони в будинку були самі, нікого не було чути, світло не вмикали. Там вони перебували до ранку і потім їх звідти забрали.

Вранці 28 березня, близько 05 години ранку до будинку прийшли двоє чоловіків слов`янської зовнішності, яких вони раніше не бачили. Один чоловік невисокого зросту, близько 160 см, повної статури, волосся коротко стрижене. На вигляд йому було років 40. Другий чоловік на вигляд мав близько 30-35 років, зріст 170-175 см, худорлявої статури, коротко стрижений, не мав декілька передніх нижніх зубів. Ці двоє чоловіків виявилися провідниками, вони повели їх з будинку пішки в невідомому напрямку. Старший чоловік йшов попереду, а молодший позаду.

В супроводі цих провідників вони йшли лісистою місцевістю приблизно дві години. Після чого вони підвели їх до паркану з колючого дроту, і він побачив смугу зораної землі уздовж паркану. Після цього провідники зробили отвір для них у паркані, щоб вони перелізли на інший бік. При цьому один з провідників сказав, що далі вони мають йти самі, і що треба йти прямо спочатку вверх, а потім вниз, там буде чекати машина. Цей провідник сказав, що попереду буде ОСОБА_39 . Другий провідник (молодший) сказав, що коли вони опиняться в машині необхідно сказати пароль: «Азіл поліція», так він розчув. Після перетину огорожі вони пішли без провідників. В подальшому вони заблукали і, нарешті, підійшли до паркану з колючим дротом. Через отвір в паркані вони перетнули огорожу. Через деякий час вони дісталися якогось селища. Там вони зустріли випадкового чоловіка та він запитав його, чи це ОСОБА_39 ? Той відповів, що це ОСОБА_51 . Тоді вони зрозуміли, що заблукали. Після цього вони знов пішли в якомусь напрямку, вийшли до дороги і тут зустріли випадкового чоловіка, якому він сказав, що вони туристи та хочуть потрапити в ОСОБА_48 . Цей чоловік комусь зателефонував і через 20 хвилин їх затримали українські прикордонники.

Під час слідства 01 квітня 2015 року йму були надані три фототаблиці. На них він впізнав чоловіка на ім`я ОСОБА_52 , про якого він говорив раніше, це товариш ОСОБА_24 . На другій таблиці він впізнав чоловіка слов`янської зовнішності, який був пасажиром в зеленій машині, яка їх перевозила 26 березня 2015 року. На третій фототаблиці він впізнав молодшого провідника, який 28 березня, йшов позаду групи. Він впевнений в тому, що це ті люди, оскільки він добре їх роздивився. Він також може впізнати водія зеленої автомашини і старшого провідника, і ОСОБА_38 , однак йому їх фотографій не показували. Крім того, 03 квітня 2015 року йому показали документ з фотографіями, на одній з яких він впізнав жінку, яка була в першому будинку, де їх тримали добу з ночі 26 до ночі 27 березня 2015 року. Цю жінку він добре запам`ятав, її ім`я « ОСОБА_49 » - так вона йому назвалася, коли він запитав, як її звати. Саме у цієї жінки є маленька донька, яка теж була в будинку. Він впевнений, що на фотографії він бачив саме цю жінку, без помилки.

Всі свої покази, які він дав 01 квітня на допиті у слідчого СБУ, він підтверджує, оскільки вони є правдивими, розповів все як було, а протокол допиту був перекладений на його рідну мову і він переконався, що там записано все правильно, так як він говорив.

Жодного тиску на нього з метою примусити його давати будь-які неправдиві покази під час допиту або під час впізнання осіб по фотографіям не чинилося - ні прикордонниками, ні співробітниками СБУ. Покази він давав добровільно та правдиво. Всі свої покази він підтверджує і тепер (Том 2, а. с. 8-10).

- протоколом повторного допиту свідка громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_45 ( ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , який під час допиту в судовому засіданні 08 квітня 2014 року слідчим суддею Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області ОСОБА_53 , в присутності прокурора ОСОБА_31 , слідчого СВ СБУ ОСОБА_32 , перекладача з мови урду на російську мову ОСОБА_9 , який повідомив про те, що організатором його незаконного переправляння через державний кордон України, яка здійснювалася в період 26-28 березня 2015 року, є відомий йому громадянин Пакистану ОСОБА_47 . В ході впізнання осіб по фотографіям на одній з фотографій він впевнено впізнав вказаного вище громадянина Пакистану на ім`я ОСОБА_47 (Том 2, а. с. 18-19);

- протоколом повторного допиту свідка громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , який під час допиту в судовому засіданні 08 квітня 2015 року слідчим суддею Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області ОСОБА_53 , в присутності прокурора ОСОБА_31 , слідчого СВ СБУ ОСОБА_32 , перекладача з мови урду на російську мову ОСОБА_9 повідомив про те, що організатором його (разом з жінкою та дочкою) незаконного переправляння через державний кордон України, яка здійснювалася в період 26-28 березня 2015 року, є чоловік - громадянин Пакистану на ім`я ОСОБА_35 . Саме з ним він домовлявся про незаконне переправлення його родини в Австрію. Шафік обіцяв організувати їх переправлення за винагороду в розмірі 18000 доларів США В ході впізнання осіб по фотографіям на одній з фотографій він впевнено впізнав вказаного вище громадянина Пакистану на ім`я ОСОБА_35 (Том 2, а. с. 22-23);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2015 року за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого учасник даної слідчої дії впевнено відтворив маршрут та пункти зупинки, що мали місце в процесі незаконного переправлення осіб через державний кордон України в період 26-28 березня 2015 року (Том 2, а. с. 25-31);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2015 року за участю свідка ОСОБА_54 , в ході якого учасник даної слідчої дії впевнено відтворив маршрут та пункти зупинки, що мали місце в процесі незаконного переправлення осіб через державний кордон України в період 26-28 березня 2015 року (Том 2, а. с. 32-38);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання по фотографіям від 07 квітня 2015 року за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого учасник даної слідчої дії впевнено вказав на фотографію № 3. На цій фотографії він точно впізнав чоловіка пакистанського походження, який відомий йому під іменем ОСОБА_35 . Саме з ним свідок домовлявся про те, щоб його та його родину за винагороду в розмірі 18 000 доларів США ОСОБА_35 незаконно переправив через державний кордон України до Австрії. ОСОБА_35 приїжджав за ними в м. Одеса, а потім супроводжував їх до великого міста, де передав їх двом невідомим чоловікам місцевого походження, які повезли їх в бік кордону на автомобілі зеленого кольору (Том 1, а. с. 201-204). Згідно довідки про осіб, зображених на фотографіях, що пред`являються для впізнання 07 квітня 2015 року, під фото № 3 зображений громадянин Пакистану ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Том 1, а. с. 204);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання по фотографіям від 07 квітня 2015 року за участю свідка ОСОБА_45 , в ході якого учасник даної слідчої дії впевнено вказав на фотографію № 2. На цій фотографії він точно впізнав чоловіка пакистанського походження, який відомий йому під іменем ОСОБА_35 . В останній раз він бачив цього чоловіка, коли його перевозили двоє місцевих чоловіків на автомобілі зеленого кольору від м. Київ до місцевості біля державного кордону України. На шляху в одному з великих міст на заході України цей ОСОБА_35 привів до цих двох чоловіків одну афганську родину, яку також як і його, повинні були незаконно переправити через державний кордон України в країни Західної Європи. ОСОБА_35 недовго розмовляв з цими двома місцевими чоловіками та при цьому передав їм трьох громадян Афганістану, з якими він в подальшому був затриманий (Том 1, а. с. 205-207). Згідно довідки про осіб, зображених на фотографіях, що пред`являються для впізнання 07 квітня 2015 року, під фото № 2 зображений громадянин Пакистану ОСОБА_47 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Том 1, а. с. 204);

- протоколом огляду носіїв інформації CD-дисків та збереженої на них офіційно наданої мобільними операторами ПрАТ «МТС Україна» та ТОВ «Астеліт» (компанія «Life») на підставі ухвали слідчого судді інформації про телефонні з`єднання відповідних абонентів даних операторів, згідно яких 26 березня 2015 року, в період з 09:51 до 13:40 абонент № НОМЕР_2 (обвинувачений ОСОБА_47 ) вже постійно реєструвався в базовій станції компанії «Life», розташованій у м. Чернівці по вул. Калинівська, 13 «Б» (тобто по місцю знаходження ринку «Калинівський»). Крім того, саме за цією базовою станцією в цей період часу реєструвалися мобільні номери, що використовувалися свідками у складі трьох громадян Афганістану, зокрема: ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 Razaq), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), а також одного громадянина Пакистану ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), які мали намір у незаконний спосіб, поза пунктами пропуску, прослідувати з України до країн Євросоюзу (Том 3, а. с. 174-180);

- протоколом огляду носіїв інформації CD-дисків та збереженої на них офіційно наданої мобільними операторами ПрАТ «МТС Україна» та ТОВ «Астеліт» (компанія «Life») на підставі ухвали слідчого судді інформації про телефонні з`єднання відповідних абонентів даних операторів, згідно яких 28 березня 2015 року абонент № НОМЕР_3 (обвинувачений ОСОБА_55 ) мав неодноразові вихідні з`єднання з абонентом № НОМЕР_8 (гр. Афганістану ОСОБА_12 ) (Том 3, а. с. 179);

- оглянутим в судовому засіданні речовим доказом, а саме мобільним телефоном марки «NOKIA C-5» китайського виробництва у робочому стані на дві сім карти: номери сім карт НОМЕР_2 , та НОМЕР_9 (з ІМЕІ кодами НОМЕР_10 та НОМЕР_11 ), який зберігається при матеріалах кримінального провадження, що був вилучений у обвинуваченого ОСОБА_56 при затриманні.

Покази свідків ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 Razaq), ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) судом враховуються як належні та допустимі докази в силу ч. ч. 1-3 ст. 225 КПК України, оскільки згідно листа від 16 грудня 2015 року за № 04-03/903 директора Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні ДМС України, громадянин Пакістану ОСОБА_45 ( ОСОБА_19 ) 06.10.2015 року був переданий працівниками ДПСУ для подальшого видворення за межі України, а у пункту відсутня можливість доставки громадян Афганістану ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 до Перечинського районного суду Закарпатської області (Том 4, а. с. 118).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину.

Як особа ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, з урахуванням особи обвинуваченого, який має позитивну характеристику, вчинив злочин вперше, суд дійшов переконання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ч. 1 ст. 69 КК України, відповідно до якої за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, винному ОСОБА_4 достатньо для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 332 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його затримання, тобто з 04 вересня 2015 року.

Питання речових доказів вирішуватиметься в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити раніше обраний тримання під вартою.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.332 ч. 2 КК України і з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією інших засобів вчинення злочину.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 04 вересня 2015 року. Зарахування строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Засоби вчинення злочину, а саме мобільний телефон марки «Fly», модель DS 125, з подвійним ІМЕІ-кодом: ІМЕІ НОМЕР_12 та ІМЕІ 2 НОМЕР_13 , з сім-картою оператора «МТС» з телефонним номером НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки «Nokia», модель «N 1020», з подвійним ІМЕІ-кодом: ІМЕІ НОМЕР_15 та ІМЕІ 2 НОМЕР_16 , з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «МТС» з телефонним номером НОМЕР_17 та «Лайф» - НОМЕР_18 ; мобільний телефон марки «Nokia», модель «101», з подвійним ІМЕІ-кодом: ІМЕІ НОМЕР_19 та ІМЕІ 2 НОМЕР_20 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» з телефонним номером НОМЕР_21 , які знаходяться при матеріалах кримінального провадження конфіскувати.

Речові докази, а саме компакт-диск CD-R марки «Verbatim CD-R» з реєстраційним номером 12 від 23 квітня 2015 року, нетаємно; компакт-диск CD-R марки «Verbatim CD-R» з реєстраційним номером 13 від 23 квітня 2015 року, нетаємно; компакт-диск «Verbatim СD-R 700 МВ» № 15 від 20 травня 2015 року, нетаємно; компакт-диск «Verbatim СD-R 700 МВ» №26 від 23 червня 2015 року, нетаємно, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження зберігати при ньому.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1