1Справа № 335/2696/15-к 1-кп/335/555/2015
В И Р О К
23 жовтня 2015 року м. Запоріжжя
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, пенсіонера, інваліда 3 групи, неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, у відповідності до ст.89 КК України не судимого, судимого,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.27- ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 27- ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,
На початку червня 2013 року, ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа по відношенню до якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, маючи прямий умисел на придбання суб`єкта підприємницької дальності для прикриття незаконної діяльності, направленою на заволодіння грошовими коштами, вступивши у злочинний зговір, вирішили придбати юридичну особу, не маючи на меті здійснення господарської діяльності, без мети досягнення економічних та соціальних результатів та одержання законного прибутку.
З метою втілення умислу та для подальшого уникнення від кримінальної відповідальності, невстановлена особа взяла на себе роль організатора, в обов`язки якого входило створення умов та обставин, для вчинення вільних дій ОСОБА_8 , пов`язаних із придбанням юридичної особи, без мети досягнення економічних і соціальних результатів та одержання законного прибутку.
Відповідно, до ролі ОСОБА_8 , входило виконання, вказівок невстановленої особи, щодо придбання юридичної особи, відображення підписів у відповідних документах, укладення договорів.
Обумовивши заплановані дії, 04 липня 2013 року, невстановлена особа, організувала зустріч ОСОБА_8 з потенційними продавцями юридичної особи, товариства з обмеженою відповідальністю «ТФМ «Сиурат-2011»» ЄДРПОУ І37867091, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до виду діяльності якого відносилось: виробництво олії та тваринних жирів;оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою (основний); оптова, торгівля металами та металевими рудами; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;оптова торгівля хімічними продуктами, засновником якого була ОСОБА_9 .
Того ж дня, в денний час, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись в м. Запоріжжя, за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, уклали договір купівлі-продажу частки статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ТФМ «Сиурат-2011»», частки в розмірі 100%, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_9 .
В результаті дій ОСОБА_8 які організовувалися невстановленою особою, ОСОБА_8 придбав юридичну особу, метою діяльності якої виступало прикриття незаконної діяльності, та звернувся до банку публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» де отримав кредитну позику, та в подальшому не виконав умов договору, спричинивши банку шкоду матеріальну шкоду у великому розмірі, а саме 3000000 грн.
Відповідно до розподілених ролей, у вчинені кримінального правопорушення, до обов`язків невстановленої особи входила організація дій ОСОБА_8 , їх планування, надання вказівок, щодо вчинення певних дій та створення вільних умов для отримання ОСОБА_8 ресурсів які б забезпечили отримання кредиту, в банківській установі, при цьому не вчиняючи особисто жодної дії.
До обов`язків ОСОБА_8 , відносилось, безпосереднє виконання вказівок невстановленої особи, та вчинення дій направлених на отримання кредитної позики від банківської установи, особисто звертатися до працівників банку та складати відповідні документи від власного імені, як керівника ТОВ «ТФМ Сиурат-2011» (юридична адреса Київська область, місто Вишневе, Києво - Святошинський район, вулиця Святошинська, будинок 41, офіс 14).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні вищезазначеного злочину визнав повністю. Під час судового розгляду підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті і пояснив, що у червні 2013 року він познайомився з ОСОБА_10 , який запропонував придбати юридичну особу для отримання банківського кредиту з метою привласнення коштів банку. Він погодився і ОСОБА_11 познайомив його з директором ТОВ „ТФМ Сиурат-2011 ОСОБА_9 .. В подальшому у липні 2013 року між ним та директором ТОВ „ТФМ Сиурат-2011 було укладено нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу вказаного підприємства, за умовами якого він став власником ТОВ „ТФМ Сиурат-2011. Перереєстрацією підприємства на його ім`я в державних органах займалась колишня власниця підприємства. Після перереєстрації підприємства юридична адреса не змінювалась. Відповідно до статутних документів він став власником і керівником підприємства. Штату робітників на підприємстві не було. Що входило до статутного фонду йому не відомо. Господарської діяльності підприємство не здійснювало. Після цього, у вересні місяці 2013 року, він за вказівкою ОСОБА_12 подав заяви до банківських установ для отримання банківського кредиту для ведення господарської діяльності придбаного ним товариства. При цьому він розумів, що єдиної метою придбання кредиту було заволодіння коштами банку, без наміру їх повертати. Так як їх влаштували умови отримання кредиту запропоновані ПАТ «Український інноваційний банк», яке розташовано за адресою м. Запоріжжя пр. Леніна 155/ вул. Миру 13, у жовтні 2013 року він діючи від імені ТОВ „ТФМ Сиурат-2011 уклав з вказаною банківською установою кредитний договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії на суму 3 000 000 грн.. з яких 2 200 000 гривень, було перераховано за допомогою програмного забезпечення «клієнт - банк», на інші банківські рахунки та в подальшому переведено у готівкову форму. Крім того, для отримання кредиту, він надав банку довідку про перелік майна внесеного до статутного фонду ТОВ „ТФМ Сиурат-2011 яка не відповідала дійсності, так як перелічене у цій довідці майно до статутного фонду підприємства не входило. У скоєному щиро кається.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує: за ч.2 ст. 27- ч. 2 ст. 205 КК України, як придбання суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду банкові; за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа; за ч. 2 ст. 27- ч.4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене групою осіб в особливо великих розмірах.
При визначенні ОСОБА_8 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України, не судимий , має постійне місце проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину, є інвалідом третьої групи, характеризується за місцем проживання позитивно, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину, активно сприяв органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України та у відповідності до ст.77 КК України без призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна передбаченого санкцією ч. 4 ст. 190 КК України.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Під час досудового розслідування потерпілим - ПАТ „Український інноваційний банк пред`явлено цивільний позов до ТОВ „ТФМ Сиурат-2011 про стягнення з останнього в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 468 518 гривень 91 копійок.
ОСОБА_8 , як представник цивільного відповідача ТОВ „ТФМ Сиурат-2011 позов визнав і проти його задоволення не заперечує.
Суд вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати винним в скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст.27- ч.2 ст. 205, ч.2 ст. 27- ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.27 - ч.2 ст. 205 КК України штраф в розмірі 51 000 гривень;
-за ч.2 ст.27- ч. 4 ст. 190 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;
-за ч. 4 ст. 358 КК України штраф в розмірі 680 гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не скоїть нового злочину, і виконає покладені на неї судом такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства „Український інноваційний банк задовольнити.
Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3