Справа №589/702/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/518/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001131 від 24 червня 2014 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та доповненнями до неї заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2015 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, українець,

уродженець та проживає в м. Шостка,

Сумської області, раніше не засуджувався;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України та призначено покарання 1 рік обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 687 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, 24 червня 2014 року близько 13 год. 51 хв. ОСОБА_8 , будучи невдоволеним телефонною розмовою, що відбулась між ним та ОСОБА_10 , директором ветеринарної аптеки ТОВ «Компанія «Фарм-Союз», яка розташована в м. Шостка, вул. К.Маркса, 27, зайшов до нього в кабінет. Після того, як ОСОБА_10 закінчив розмову по телефону і, вставши від стола став рухатись в його сторону, ОСОБА_8 направив в обличчя ОСОБА_10 ствол газового пістолета АТМАСА моделі 2008 NLSght НОМЕР_1 , який не був споряджений патронником і магазином. ОСОБА_10 намагався забрати пістолет у ОСОБА_11 , але останній вчинив штовханину з ним, та не залишав кабінет. Почувши шум в кабінеті, до нього забіг продавець аптеки ОСОБА_12 , брат ОСОБА_8 , та відібрав у нього газовий пістолет та став виводити його з кабінету. Продовжуючи реалізацію умислу на грубе порушення громадського порядку, перебуваючи в торговому залі аптеки, порушуючи при цьому громадський порядок та існуючі в суспільстві правила поведінки і моралі, розуміючи, що знаходиться в громадському місці, поводячи себе зухвало та не реагуючи на прохання продавця аптеки припинити свої дії, ОСОБА_8 вигукував на адресу ОСОБА_10 нецензурні висловлювання та неконкретні погрози, що супроводжувались брутальною лайкою, а потім залишив приміщення аптеки.

В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зазначає, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч.1 ст. 296 КК України та необґрунтовано виключив з обвинувачення обставини про те, що газовий пістолет та кухонний ніж не є заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень. В порушення вимог ч. 3 ст. 370 КПК України суд не з`ясував обставини даного кримінального правопорушення, які підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, та не оцінив їх у відповідності зі ст. 94 КПК України. Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого, суд чітко не сформулював недоведеність пред`явленого обвинувачення органами досудового слідства, не зазначив мотивів, з яких підстав він відхилив докази обвинувачення. Тому апелянт, вважаючи вирок суду незаконним, прохає його скасувати, ухвалити свій вирок і визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- в доповненні до апеляційної скарги заступник прокурора Сумської області ОСОБА_6 посилається на те, що органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні хуліганських дій із застосуванням раніше заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень кухонного ножа та газового пістолета. Визнавши доведеним факт вчинення обвинуваченим хуліганських дій, суд безпідставно не навівши переконливих доказів, чомусь прийшов до висновку, що ніж та пістолет не були раніше заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, і навіть не спростував доводи обвинувачення в цій частині. Суд внаслідок зазначених порушень неправильно застосував кримінальний закон про кримінальну відповідальність і безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.4 на ч. 1 ст. 296 КК України. Суд, допитавши свідка ОСОБА_13 , взагалі не навів ці показання у вироку, а це могло істотно вплинути на висновки суду. За таких обставин, апелянт прохає вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання;

- захисник ОСОБА_7 вказує на те, що судом у вироку викладені обставини, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені під час судового провадження. Було об`єктивно встановлено, що ОСОБА_8 прибув до кабінету потерпілого ОСОБА_10 за запрошенням останнього. Перебуваючи в кабінеті потерпілого, він ніяких хуліганських дій не вчиняв, а направив пістолет в його сторону, так як, що з боку ОСОБА_10 могли проявитись агресивні дії. Тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив, про що повідомив і сам потерпілий в судовому засіданні. Крім цього, суд однобоко оцінив відеозапис з камер спостереження в кабінеті директора та в торговому залі аптеки. На переконання захисту суд, не навівши безперечних доказів винності ОСОБА_8 , кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 296 КК України. В чому полягало грубе порушення громадського порядку ОСОБА_8 та проявилась його особлива зухвалість суд у вироку також не зазначив та не умотивував. Якщо порушення громадського порядку не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, то в даному випадку дії ОСОБА_8 могли бути кваліфіковані, як дрібне хуліганство.

Вважаючи, що матеріалами кримінального провадження винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, є недоведеною, захисник прохає вирок суду скасувати, як незаконний та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Заслухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу подану прокурором у кримінальному провадженні та в повному обсязі доповнення до апеляційної скарги поданої заступником прокурора області та заперечував проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які прохали задовольнити апеляційну скаргу подану захисником та заперечували проти апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та доповненні до неї, поданому заступником прокурора області, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог п.п. 2.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду або ж суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки або ж за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли така невідповідність вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Вказані вимоги закону під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції дотримані не були.

Так, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_8 , прагнучи самоствердитись та будучи невдоволеним телефонною розмовою з директором ветаптеки ОСОБА_10 , близько 13 годин 51 хвилина 24 червня 2014 року прийшов до нього в кабінет на вул. К.Маркса в м. Шостка. Коли ОСОБА_10 став рухатись в його сторону, ОСОБА_11 направив в його обличчя газовий пістолет, а потім розпочав штовханину з потерпілим. Після того, як ОСОБА_8 вивів з кабінету ОСОБА_10 , його рідний брат ОСОБА_12 , він, перебуваючи в торговому залі, грубо порушуючи громадський порядок, поводячи себе зухвало, не реагуючи на прохання брата, висловлював на адресу ОСОБА_10 неконкретизовані погрози, що супроводжувались брутальною лайкою.

Разом з тим, під час судового розгляду обвинувачений неодноразово наголошував на тому, що в аптеку він прийшов не за власною ініціативою, а на запрошення потерпілого після того, як ОСОБА_10 розмовляв з ним по телефону на підвищених тонах, який йому і сказав: «прийди, я тебе навчу». Прибувши до кабінету потерпілого, він сів на стілець, так як ОСОБА_10 розмовляв по телефону, а потім піднявся із-за столу і став рухатись в його сторону. Він це розцінив, як спробу потерпілого його виховувати з допомогою фізичної сили, а тому направив в його сторону газовий пістолет, і між ними виникла сутичка. Коли рідний брат витіснив його в торговий зал та вихопив в нього з руки пістолет, він дійсно, висловлюючись брутально, а потім залишив приміщення аптеки. Дійсно в кишені його штанів знаходився кухонний ніж, яким він порізався під час штовханини з потерпілим.

Поряд з цим потерпілий ОСОБА_10 допитаний в судовому засіданні підтвердив, що в цей день по телефону дзвонив ОСОБА_8 і він з`єднав його для розмови з братом. Після цього ОСОБА_8 декілька разів дзвонив по телефону і брутально лаявся. Через деякий час до нього в кабінет забіг ОСОБА_8 і після того, як він, ОСОБА_14 , закінчив розмову по телефону і, піднявшись із-за столу, щоб щось взяти з полиці шафи, обвинувачений направив в його сторону пістолет, який він відвів рукою в сторону. На шум в кабінет забіг брат ОСОБА_8 і став витягувати останнього з кабінету. Дійсно між ним та ОСОБА_8 в кабінеті виникла штовханина, але обвинувачений йому тілесних ушкоджень не наносив. Перебуваючи в торговому залі, ОСОБА_8 викрикував нецензурні слова та образи на його адресу, але він не може пояснити, чи носили вони реальний характер. Ножа в руках обвинуваченого він не бачив. Обвинувачений самостійно залишив приміщення аптеки.

Суд, пославшись на показання потерпілого ОСОБА_10 , поклав їх в основу вироку, але ніяким чином не умотивував, чому саме ці показання він взяв до уваги.

Поряд з цим, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд не дав ніякої оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він ніяких злісних хуліганських дій не вчиняв по відношенню до потерпілого, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку.

У вироку зазначено, що в судовому засіданні було досліджено відеозапис з камер відеоспостереження в кабінеті потерпілого та торговому залі аптеки, під час перебування в приміщенні обвинуваченого ОСОБА_8 , але суд взагалі не розкрив фактичних обставин, які були зафіксовані на відеозапису, та поклав їх в основу вироку, вказавши при цьому, що дії обвинуваченого носили характер демонстративно-зухвалої пози.

Дійшовши до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України суд у мотивувальній частині взагалі не вказав, в чому ж виразилось грубе порушення ОСОБА_8 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням інших предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Пославшись на вимоги ч. 3 ст. 337 КПК України про те, що суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального провадження, якою це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України.

При цьому суд зазначив, що стороною обвинувачення не було надано доказів того, що газовий пістолет та кухонний ніж були заздалегідь заготовлені обвинуваченим саме для нанесення тілесних ушкоджень під час вчинення хуліганських дій, та обґрунтував свій висновок тим, що направлення обвинуваченим газового пістолета на потерпілого не створило загрози для життя чи здоров`я останнього, оскільки даний пістолет не був заряджений (патрони та магазин пістолета були порожні). Що ж стосується виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, то суд прийшов до висновку про відсутність винуватості обвинуваченого в нанесенні цих ушкоджень, оскільки потерпілий пояснив, що він їх отримав від своїх власних дій.

В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд першої інстанції фактично не спростував наведених доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не вчиняв хуліганських дій по відношенню до потерпілого, а лише з`ясовував з ним виниклі суперечності.

Так, у вироку зазначено, що в судовому засіданні було досліджено відеозапис з камер відеоспостереження в кабінеті потерпілого ОСОБА_10 та торговому залі ветаптеки, але суд детально не розкрив фактичних обставин подій, які були зафіксовані під час відеозапису, а лише вказав, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 носили характер демонстративно-зухвалої пози.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, пославшись у вироку на відеозапис, як на доказ, не піддав його ретельному аналізу для об`єктивного з`ясування всіх обставин виниклого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим. Дійшовши до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, суд у мотивувальній частині вироку не зазначив, в чому ж виразилось грубе порушення ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду у повному обсязі не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, містять між собою суперечності, що перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

У зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Частково задовольняючи апеляційні скарги та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування покарання, застосування судом першої інстанції того, чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи апеляційних скарг захисника, а також прокурора щодо невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості та необґрунтованій перекваліфікації дій обвинуваченого підлягають ретельній перевірці при новому розгляді провадження в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 з доповненнями, заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в Шосткінському міськрайонному суді Сумської області, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному перегляду не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4