Справа №1-317/10 23.11.2010 02.09.2015
23 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2010 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, раніше судимого 08.06.2001 року Львівським обласним судом за ст.ст. 142 ч. З, 141 ч. 2, 141 ч. 3, 191, 194 ч. 2 КК Україні (в редакції 1960 року) до 13 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; ухвалою Верховного Суду України від 19.02.2002 року на підставі ст.ст.5,74 ч.3 КК України (в редакції 2001 року) вирок у частині засудження ОСОБА_8 за ст.ст.194 ч.2, 191 КК України (в редакції 1960 року) приведено у відповідність з КК України в редакції 2001 року і його дії у цій частині кваліфіковані за ст.358 ч.3 КК України з призначенням покарання у вигляді 1 року обмеження волі, за ст.353 КК України з призначенням покарання у вигляді 2 років обмеження волі та ухвалено вважати його засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 142 ч.3, 141 ч.3, 141 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) і ст.ст. 353, 358 ч.3 КК України (в редакції 2001 року) до визначеної судом міри покарання. Звільненого 18.05.2009 року умовно-достроково на 3 роки 1 місяць 4 дні,
- засуджено за ст. 187 ч.3 КК України 7 років, з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Львівського обласного суду від 08.06.2001 року, і остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.м.т. Гусятин Гусятинського району Тернопільської області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого,
- засуджено за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Миколаївській області судові витрати у сумі 835 грн.. 92 коп.
В апеляції захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання. Посилається на наявність у відношенні ОСОБА_7 обставин, що пом`якшують покарання: щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданого збитку. Зазначає про неврахування судом ролі і ступеню участі ОСОБА_7 у скоєнні злочину, думки потерпілого, який просив призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. Вважає, що судом не в повній мірі враховані дані про особу ОСОБА_7 , зокрема його стан здоров`я.
В апеляції засуджений ОСОБА_7 , пославшись на ті ж самі доводи, просить вирок змінити та пом`якшити призначене йому покарання.
В апеляції потерпілий ОСОБА_6 просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання засудженому ОСОБА_7 . Вказує на те, що саме родичами ОСОБА_7 відшкодовані матеріальні збитки. Також вважає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховані позитивні характеристики.
В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить пом`якшити призначене покарання, враховуючи його тяжкий стан здоров`я, оскільки він хворіє на туберкульоз легенів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляції, думку прокурора, який вважає вирок законним обґрунтованим і просить апеляції засуджених, захисника не задовольняти, а вирок залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила розбій, поєднаному з проникненням у приміщення, підтверджуються дослідженими та викладеними у вироку доказами, що як і кваліфікація дій за ст. 187 ч.3 КК України засудженим не оспорюються.
Також знайшли своє підтвердження висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, що як і кваліфікація за ст. 187 ч.3 КК України засудженим та його захисником не оспорюються.
При призначенні покарання ОСОБА_8 і ОСОБА_7 суд у відповідності із вимогами ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого, дані про особу та обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття через визнання вини.
Але суд не дотримався вимог закону щодо індивідуалізації покарання.
Виходячи із роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалася особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Суд, призначаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 однакове за видом та розміром основне покарання, не врахував те, що ОСОБА_7 не був ініціатором вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 , а також ступінь його участі у вчиненні цього злочину, яка за характером дій менша, ніж у ОСОБА_8 .
Крім того, суд не звернув увагу на поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочинних дій.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочину, повідомивши працівникам міліції про місцезнаходження сумки із майном ОСОБА_6 , якою він заволодів при розбійному нападі на потерпілого.
Крім того, із матеріалів справи видно, що батьки ОСОБА_7 добровільно відшкодували матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_6 , у зв`язку з чим останній просив врахувати цю обставину при призначенні покарання ОСОБА_7 .
Але суд помилково вказав на добровільне відшкодування матеріальних збитків не ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 , врахувавши останньому цю обставину, як пом`якшуючу покарання.
За наявності таких обставин, як щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , який є не судимим, позитивно характеризується, страждає рядом хронічних захворювань, колегія суддів вважає можливим застосувати ст. 69 КК України і призначити ОСОБА_7 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.187 ч.3 КК України.
Помилкове врахування судом добровільного відшкодування матеріальних збитків ОСОБА_8 істотно не впливає на призначене останньому покарання з огляду на його щире каяття та тяжкий стан здоров`я у зв`язку із туберкульозом легенів.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання з урахуванням вчинення ним особливо тяжкого злочину в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Тому підстав для пом`якшення засудженому ОСОБА_8 призначеного судом покарання колегія суддів не вбачає.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_8 є необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню.
Апеляції потерпілого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 є обґрунтованими і такими, які підлягають задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення ОСОБА_7 покарання.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,
Апеляцію засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляції потерпілого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2010 року у відношенні ОСОБА_7 змінити.
Пом`якшити основне покарання ОСОБА_7 за ст.187 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: