АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11/490/538/12 Головуючий у 1 й інстанції - Крохмалюк
Доповідач - Косенко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Косенка Л.М.

суддів Капелюхи В.М., Стуковенкової Т.Г.

з участю прокурора Чепурка А.С.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на постанови судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 і 25 жовтня, 21 грудня 2011 року про відмову в клопотанні про відновлення строку на апеляційне оскарження,

Встановила:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2010 року було засуджено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, а на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

На цей вирок 21 вересня 2011 року від засудженого до суду надійшла апеляційна скарга, в якій він порушив питання про скасування судового рішення.

Оскільки скарга була подана з порушенням строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст.349 КПК України, ОСОБА_3, посилаючись на незадовільний стан свого здоровя в 2010 р. і 2011 р., звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку, при цьому стверджував, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області своєю постановою від 11 жовтня 2011 року відмовив ОСОБА_3 у відновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що засуджений пропустив строк для подачі апеляції не з поважних причин.

В подальшому цей суд постановою від 25 жовтня 2011 р. відмовив засудженому ОСОБА_3 в задоволенні апеляції на постанову суду від 11 жовтня 2011 р. та визнав її такою, що не підлягає розгляду.

21 грудня 2011 р. суд повторно розглянув клопотання засудженого про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку від 05 жовтня 2010 р. і залишив його без задоволення.

Виходячи з цього, як це видно з апеляційних скарг, засуджений ОСОБА_3 просить скасувати постанови суду від 11 і 25 жовтня, 21 грудня 2011 року, поновити пропущений строк на апеляційне оскарження вироку від 05 жовтня 2010 року та дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог ст.351 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення засудженого ОСОБА_3, який підтримав свої апеляційні вимоги про скасування названих постанов суду від 11 і 25 жовтня, 21 грудня 2011 р. і просив поновити строк на оскарження вироку від 5 жовтня 2010 р., пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про залишення апеляції засудженого без задоволення, міркування прокурора Чепурка А.С., який вважав необхідним залишити апеляцію засудженого без задоволення, оскільки ОСОБА_3 пропустив строк оскарження вироку без поважних причин, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст.347 КПК України апеляція може бути подана на вироки та постанови, ухвалені місцевими судами, які не набрали законної сили, а згідно зі ст.353 КПК України у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом про поновлення пропущеного строку.

Під час розгляду клопотання ОСОБА_3 достатніх підстав для визнання обставин, що обєктивно перешкодили йому вчасно подати апеляцію судом не встановлено і в апеляційній скарзі засудженим також не наведено.

Як убачається з пояснень ОСОБА_3 в судових засіданнях першої інстанції, засуджений був присутнім при оголошенні вироку і спочатку не мав наміру оскаржувати його в апеляційному порядку. Лише згодом, коли вирок, що набрав законної сили, було звернено до виконання, він вирішив оскаржити рішення суду.

При розгляді поданих скарг в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також не надав будь-яких обєктивних даних про те, що він подав апеляцію на вирок з пропуском строку на його апеляційне оскарження з поважних причин.

Крім того, в матеріалах справи є дані про те, що в липні 2011 року ОСОБА_3 звертався до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зі скаргою на вирок Новомосковського міськрайонного суду від 5 жовтня 2010 року (а.с.187-188), чим спростовуються доводи засудженого про те, що внаслідок захворювання він не мав можливості звернутися до суду зі скаргою на вирок від 5 жовтня 2010 р.

З огляду на викладене суд обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_3 поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому правильно відмовив у задоволенні клопотання.

Виходячи з цього не можна погодитися з доводами засудженого про те, що він не мав можливості подати апеляцію в передбачений законом строк через захворювання, оскільки ОСОБА_3 не надав суду обєктивних даних про свій незадовільний стан здоровя на протязі з жовтня 2010 р. по вересень 2011 р., який перешкодив або міг перешкодити у встановлений ст.349 КПК строк подати апеляцію на постановлений щодо нього вирок.

Таким чином, підстав для скасування зазначених в апеляціях засудженого постанов суду про відмову в поновленні йому строку на апеляційне оскарження названого вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Постанови судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 і 25 жовтня, 21 грудня 2011 року про відмову в клопотанні про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку того ж суду від 5 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_3, залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_3 без задоволення.

Судді