Справа № 428/755/14-к
Провадження № 11-кп/782/2/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2016 року апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 листопада 2015 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Сєвєродонецька Луганської області, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений: 18.05.2001 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.17, ч.2 ст. 140, ст.208, ст.42 КК України (редакції 1961 року) до 1 року позбавлення волі; звільнився 03.11.2001 року на підставі постанови Краснолуцького міського суду Луганської області від 02.11.2001 року умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 24 дні;
22.12.2004 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.190, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 27 червня 2007 року на підставі постанови Перевальського районного суду Луганської області від 19 червня 2007 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 4 дні;

23.09.2009 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст. 128 КК України до 240 годин громадських робіт;
17.03.2010 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст. 389 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, згідно ст.ст. 71, 72 КК України приєднано покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2009 року у вигляді 1 місяця обмеження волі, остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 7 місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 1 рік. Зміна покарання по постанові Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.12.2010 року відмінено іспитовий строк та направлено для відбування покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 7 місяців;

засуджений: за ч.1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт;
ч.2 ст. 260 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим остаточно призначено ОСОБА_6 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід залишений тримання під вартою, строк покарання обчислюється з 29 липня 2014. Питання про судові витрати та речові докази вирішено відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України.

В С Т А Н О В И ЛА :
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 18 січня 2014 року у період з 14 години 30 хвилин до 15 годин 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , наніс останній не менше трьох ударів руками в по голові, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження: забій, садни м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, забійна рана верхньої губи зліва, які згідно висновку експерта № 22 від 30 січня 2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
03 червня 2014 року о 16-00 годин, ОСОБА_6 знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень завдав близько 20 ударів руками та приблизно 7-10 ударів правою ногою в обличчя , а пізніше стільцем завдав один удар по голові своїй матері - ОСОБА_9
04 червня 2014 року о 07-00 годин, ОСОБА_6 прокинувшись та маючи злобу на матір у зв`язку з тим, що вона йому раніше відмовила надати гроші для придбання алкогольних напоїв, став продовжувати свій злочинний намір на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , розпочатий 03 червня 2015 року та для досягнення єдиної злочинної мети, діючи у тотожний спосіб, перебуваючи у квартирі, продовжив наносити руками удари в область обличчя матері, завдавши їй близько 7-8 ударів та у сукупності заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 203 від 10 червня 2014 року у ОСОБА_9 були встановлені наступні тілесні ушкодження: синець на лобі праворуч, синець лівої скроневої області, садно тильної поверхні правого передпліччя в середній третині, садно тильної поверхні правого передпліччя в нижній третині, садно на тильній поверхні правої кисті, садно тильної поверхні лівого передпліччя в нижній третині, 2 садна на тильній поверхні лівої кисті. Вказані пошкодження утворилися від травмуючої дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких на пошкодження не відбилися або зіткненні з ними та за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, як окремо так і в своїй сукупності.
В середині червня 2014 року до структурного підрозділу збройного формування не передбаченого законами України, діючого на території міста Сєвєродонецька Луганської області, на добровільній основі увійшов ОСОБА_6 , який мав умисел приймати активну участь в діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що ця діяльність спрямована на скоєння тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_6 став приймати активну участь, а саме виконував вказівки осіб, які були рангом вище нього.
З червня 2014 року до 29 липня 2014 року ОСОБА_6 , діючи в складі збройного формування, у комуфляжній формі здійснював будівництво блокпостів та їх обладнання, копав окопи та ніс службу на блокпосту на в`їзді до міста Сєвєродонецька Луганської області зі сторони селища Щедрищеве, де виконував функцію регулювальника руху автотранспорту через вказаний блокпост в м.Сєвєродонецьк Луганської області та виконував вказівки осіб, які були рангом вище.
В апеляції обвинувачений наводить доводи істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неповноту та неправильність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, не правильного застосування кримінального закону. Вважає, що він не вчиняв злочину передбаченого ст.260 КК України. Він дійсно облаштовував блокпости, та рив окопи, але робив це примусово, оскільки тричі був затриманий за сварки з матір`ю. Допитані по справі свідки давали неправдиві свідчення, оговорюючи його у скоєнні злочину. На досудовому слідстві та під час судового розгляду не було зібрано доказів його причетності до участі в незаконному озброєному формуванні, так як у нього зброя не була вилучена і експертиза зброї не проведена. Суд прийняв до уваги покази свідків обвинувачення, не прийнявши до уваги покази свідків які його виправдовують. В судовому засіданні було порушено його право на захист, оскільки на його прохання суд не надав йому захисника. Просить змінити вирок суду, зменшити строк покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляції, повівши судові дебати, колегія суддів судової палати вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про винуватості ОСОБА_6 у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.125 КК України за обставин встановлених судом не оскаржується у апеляції.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення за ч.2 ст.260 КК України за обставин встановлених судом, підтверджується зібраними та перевіреними судом доказами, та відповідає факти чим обставинам справи.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що з ОСОБА_6 він познайомився у травні 2014 року. У 2014 році він бачив ОСОБА_6 на блокпосту два рази, у нього висіла «георгіївська стрічка», він особисто перевіряв паспорти.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що з ОСОБА_6 знайомий з дитинства. У червні 2014 року він бачив ОСОБА_6 на блокпосту у напрямку селища Щедрищеве м.Сєвєродонецька, що був обладнаний збройним формуванням, не передбаченим Законами України, діючим на території м.Сєвєродонецька Луганської області. ОСОБА_6 був з автоматом, одягнений у комуфляжну форму, з «георгіївською стрічкою». На блокпосту ОСОБА_6 перевіряв легкові автомобілі. ОСОБА_6 розказував йому про те, що він перебуває у складі групування ЛНР, де йому подобалось, оскільки він мав владу, йому дали зброю, а також подарували камуфльовану форму, щоб йому було в чому працювати.
Доводи обвинуваченого про неповноту і неправильність досудового та судового розгляду, істотного порушення вимог кримінального закону, не відповідності висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеністі його провини за ч.2 ст.260 КК України, спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 які у судовому засіданні пояснили, що у червні 2014 року бачили ОСОБА_6 на блокпосту у селищі Щедрищеве м.Сєвєродонецькау військовій форм з «георгіївською стрічкою» з зброєю, який перевіряв документи у громадян. Сумніватися в послідовних показаннях вказаних свідків які прямо вказують на ОСОБА_6 як на особу яка вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст.260 КК України у колегії суддів підстав не має.

Судова колегія вважає безпідставними доводи обвинуваченого про порушення у суді його права на захист, оскільки з моменту заявлення клопотання обвинуваченим про залучення по справі захисника (т.1 а.с.130), ОСОБА_6 було призначено захисника, який у судових засіданнях представляв його інтереси.

У судовому засіданні чуд повно та всебічно дослідив усі докази, та надав їм належну оцінку.
З наведених підстав апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 оскільки він скоїв дії передбачені ст.260 ч.2 КК України, а саме участь в діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
При обранні покарання обвинуваченому суд вірно згідно з ст.65 КК України врахував ступінь важкості скоєних правопорушень, які у порядку ст.12 КК України віднесені до категорії невеликої тяжкості та тяжких правопорушень, особу обвинуваченого який раніше неодноразово судимий, обтяжуючу по справі обставину: скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Призначена міра покарання ОСОБА_6 є відповідною скоєному правопорушенню, необхідною та достатньою для його виправлення.
Підстав застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляцію без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_1