Справа № 278/2336/15-к
В И Р О К
Іменем України
08 грудня 2015 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002584, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина Республіки Азербайджан, неодруженого, із середньою освітою, плиточника Будмашстрою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в :
В невстановлений слідством час та в невстановленому слідством місці в ОСОБА_6 , який, будучи раніше знайомим з ОСОБА_11 та достовірно знаючи про те, що у власності останнього перебуває легковий автомобіль ВАЗ-2105, д.н.з НОМЕР_1 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем.
Реалізуючи свій злочинний умисел 17 травня 2015 року близько 22 години ОСОБА_6 перебував по вул. Перемоги м. Житомира, де зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_7 та вступив із ним в злочинний зговір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_11 перебуває на власному автомобілі в кафе "Оазіс" в с. Тетерівка Житомирського району, прослідували за вказаною адресою на невстановленому транспортному засобі. Дочекавшись, коли ОСОБА_11 вийде з кафе, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прослідували за ним до АДРЕСА_3 .
Перебуваючи за вказаною адресою 18 травня 2015 близько 1 години 30 хвилин ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скориставшись тим, що ОСОБА_11 вийшов із автомобіля, незаконно всупереч волі власника підійшов до його автомобіля, сів за кермо та вказав потерпілому ОСОБА_11 на неіснуючий між ними борг в сумі 5000 гривень, при цьому, з метою подолання опору їх злочинним діям потерпілим висловив погрозу застосування щодо нього фізичного насильства, що не є небезпечним для здоров`я.
В цей же час ОСОБА_7 , діючи узгоджено з ОСОБА_6 , сів на заднє сидіння автомобіля та своєю присутністю і поведінкою дав зрозуміти потерпілому ОСОБА_11 про можливість застосування до нього фізичного насильства в разі вчинення опору потерпілим. Після чого ОСОБА_6 висунув вимогу потерпілому ОСОБА_11 про передачу йому транспортного засобу. ОСОБА_11 , усвідомлюючи можливість застосування фізичного насильства щодо нього зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , передав останнім ключі від автомобіля ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_6 всупереч волі власника запустив двигун та почав рух автомобілем.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи транспортним засобом ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , чим завдали потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 25740 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи та надав суду показання, відповідні вищевикладеному, у вчиненому кається.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив обставини справи та надав суду показання, відповідні вищевикладеному, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що обвинувачені повністю визнали свою вину у вчиненому злочині, їх показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинувачених та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинувачених.
Вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненому злочині іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Суд вважає, що вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена і кваліфікує їх діяння за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, є умисним тяжким злочином проти експлуатації транспорту.
Обвинувачений ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно не працює, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, тяжкість вчиненого злочину, роль кожного зі співвиконавців злочину в реалізації злочинного наміру, санкцію ч. 2 ст. 289 КК України суд призначає обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна. Разом з тим, враховуючи особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які на думку суду не є суспільно небезпечними, відсутність обтяжуючих та наявність двох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , та однієї обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 і відсутність обтяжуючих йому покарання обставин, позицію державного обвинувача та потерпілого, який претензій до обвинувачених не має і не наполягав на їх суворому покаранні, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства і на підставі ст. 75 КК України звільняє їх від відбуття покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Цивільний позов не пред`явлено, дані про процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ автомобіль ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1 підлягає залишенню в розпорядженні власника.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання щодо них запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років десяти місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року шести місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не обирати.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ автомобіль ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_1 , переданий для зберігання власнику потерпілому ОСОБА_11 залишити в розпорядженні власника.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1