Справа №490/3450/15-к 22.09.2015 22.09.2015 22.09.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на
- ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження в порядку передбаченому ст. 206 КПК України щодо незаконного тримання у СІЗО;
- ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2015 року про відмову у роз`ясненні вищевказаної ухвали від 22.04.2015 року,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвали слідчого судді та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.
Короткий зміст ухвал слідчого судді.
22 квітня 2015 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження в порядку передбаченому ст. 206 КПК України за його заявою щодо незаконного тримання під вартою у СІЗО м. Миколаєва.
19 серпня 2015 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 у роз`ясненні вищевказаної ухвали від 22 квітня 2015 року відмовлено.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що ухвалу від 22 квітня 2015 року він отримав 29.05.2015 року. У зв`язку із тим, що її текст є незрозумілим, звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про її роз`яснення. 19 серпня 2015 року слідчим суддею прийнято рішення з цього питання. Копію ували слідчого судді він отримав 21.08.2015 року. Вважає, що ухвали слідчого судді є незаконними та необґрунтованими. Вказує, що вирішення питання про його звільнення з СІЗО належало до компетенції слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
22 квітня 2015 року, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження в порядку передбаченому ст. 206 КПК України за заявою ОСОБА_5 щодо незаконного його тримання під вартою в СІЗО, слідчий суддя вказав, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 знаходиться на розгляді у Заводському районному суді м. Миколаєва. Тому вирішення питання про його звільнення не належить до компетенції Центрального районного суду м. Миколаєва.
19 серпня 2015 року, постановляючи ухвалу про відмову в роз`яснення вищевказаної ухвали від 22 квітня 2015 року, слідчий суддя вказав, що резолютивну частину рішення викладено чітко та формулюванням, яке не підлягає подвійному тлумаченню, мотиви його прийняття викладені в мотивувальній частині, а тому необхідність його роз`яснення та підстави для цього відсутні. Зі змісту заяви ОСОБА_5 видно, що подача ним заяви про роз`яснення ухвали слідчого судді вмотивована незгодою з прийнятим рішенням, що не є підставою для його роз`яснення.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвал слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно матеріалів судового провадження 16 квітня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою в якій він зазначив, що з 11 квітня 2015 року він утримується у Миколаївському СІЗО УДПС України в Миколаївській області без передбачених законом підстав.
Як вбачається із заяви ОСОБА_5 та матеріалів провадження, на час подачі ОСОБА_5 заяви до Центрального районного суду щодо неправомірного його утримування під вартою, кримінальна справа в рамках якої стосовно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою знаходилась в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва.
Виходячи з положень ст. 206 КПК України, слідчий суддя має повноваження щодо перевірки законності тримання особи під вартою лише під час досудового розслідування.
Всі питання щодо обрання, продовження чи зміни запобіжного заходу, а також звільнення особи з під вартою в разі незаконного її утримання, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, відносяться до компетенції суду в провадженні якого знаходиться справа.
Тому слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог чинного законодавства відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 .
Дане рішення слідчого судді належним чином вмотивоване, з посиланням на норми кримінального процесуального закону, які регулюють дане питання.
Ухвала слідчого судді від 22 квітня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 , є зрозумілою для сприйняття, резолютивна частина ухвали викладена чітко, формулюванням, яке неможна подвійно тлумачити. Тому слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 380 КПК України, відмовив ОСОБА_5 в роз`ясненні вищезазначеної ухвали.
Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо незаконності та необґрунтованості рішень слідчого судді від 22 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження за його заявою та від 19 серпня 2015 року про відмову у роз`ясненні вищезазначеного рішення є безпідставними, а апеляційна скарга такою що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 щодо незаконного тримання його під вартою, та ухвалу слідчого судді від 19 серпня 2015 року, якою відмовлено ОСОБА_5 у роз`ясненні ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2015 року залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді