Ковпаківський районний суд м.Сум
Справа № 1-88/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі:

головуючого - судді Литовченка О.В.

при секретарі - Лесняк В.О.

з участю прокурора - Резніка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, м. Суми, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, працюючого системним адміністратором ФОП ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого

за ст.286 ч.2 КК України, -

встановив:

30.05.2010 року близько 11 годин 00 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Ілінській в м. Суми в напрямку вул. Кірова напроти аптеки «Іллінська», зневажив безпекою дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_3, яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво по напрямку руху транспортного засобу, що призвело до наїзду на неї.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням. Забій лівого плечового, лівого стегнового суглобів», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 895 не були небезпечними дня життя, потягли тривалий розлад здоров'я і за цими ознаками кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При керуванні автомобілем НОМЕР_2 ОСОБА_1 порушив вимоги Правші дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, введених в дію з 1.01.02р.) передбачених пунктами:

1.3.Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

I.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

2.3.Б. Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.10. А. Негайно зупиниш транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

II.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги;.

18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух; не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення п.п. 1.3,1.5,2.З.Б., 2.Ю.А., 11.4, 18.4. ПДР України допущені водієм ОСОБА_1 знаходиться в прямому причинному зв'язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

Дії водія ОСОБА_1 по порушенню п.п. 1.3, 1.5, 2.З.Б., 2.Ю.А., 11.4, 18.4. ПДР України навмисні, а форма вини до наслідків, що наступили є необережна (злочинна самовпевненість).

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному при вказаних вище обставинах визнав частково та суду пояснив, що 30.05.2010 року близько 11 год. в м. Суми він керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Іллінській рухаючись, зі сторони «Автовокзалу» в напрямку «Макдональдза». Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по вул. Іллінській біля аптеки «Іллінська» рухаючись в крайній правій полосі на відстані від бордюри приблизно 0,5 м зі швидкістю приблизно 10-15 км/год. На пішохідному переході нікого не було, заїхавши на половину пішохідного переходу, раптово для нього зі сторони аптеки « Іллінська» почала йти жінка. З яким темпом вона рухалася до дорожньо-транспортної пригоди він сказати не може. Так як вона з'явилася раптово, то він не встиг загальмувати і своїм автомобілем здійснив на неї наїзд. Зазначив, що ним не було порушено вимоги п. 11.4. ПДР України, а саме - він не виїжджав на призначений дня зустрічного руху бік дороги. Щиросердно кається.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини самим підсудним ОСОБА_1 його вина в скоєному за вказаних вище обставин повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що 30.05.2010 року вії год. 00 хв. вона переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу який розташований напроти аптеки «Іллінська» по вул. Іллінській її пропустили два легкові автомобілі які стояли в два ряди, коли вона пройшла повз дані автомобілі і ступила приблизно два кроки то раптом на неї здійснює наїзд автомобіль НОМЕР_1. В момент наїзду вона знаходилася біля осьової лінії дорожньої розмітки. Потім водій (ОСОБА_1М.) з якимсь чоловіком посадив її до свого автомобіля і відвіз до лікарні, в даному автомобілі водій знаходився сам, всю дорогу до лікарні він говорив, що нахилився за своїм телефоном і не помітив що вона переходила дорогу.

Із показань свідка ОСОБА_4М вбачається, що 30.05.2010 року близько 11 год. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 здійснювала торгівлю окулярами на вул. Шевченко, раптово вони почули гуркіт, та побачили, що автомобіль сірого кольору здійснив наїзд на жінку. Вони разом з чоловіком покинули товар і побігли допомагати даній жінці. Водій в автомобілі був сам, він навіть не одразу вийшов з машини. Вони почали піднімати дану жінку, аж потім вийшов водій. Дана жінка знаходилася попереду машини по середині дороги ближче до лівої частини тротуару в напрямку центру м. Суми.

Із показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що 30.05.2010 року приблизно в 13 год. 30 хв. він проїздив повз місце де трапилася дана дорожньо-транспортна пригода, щоб забрати з маршрутного таксі батька і зупинився, щоб оглянути дане місце. Посередині дороги на пішохідній зебрі знаходилася пляма крові, 70 відсотків плями знаходилося на білому фоні зебри, а 30 відсотків напроти осі яка розділяє напрямки руху в двох протилежних напрямках.

Із показань свідка ОСОБА_7, даних нею в ході досудового слідства та перевірених в судовому засіданні (а.с.52-54) вбачається, що 30.05.2010 року вона разом зі ОСОБА_3 приїхала на маршрутному таксі № 185 в м. Суми, вони попрощалися біля «Іллінської» аптеки. Коли вона дійшла до аптеки «Земницької» то почула від людей, які йшли в зустрічному напрямку про те, що позаду неї відбулася дорожньо- транспортна пригода, вона повернулася і побачила, що два чоловіки заносять ОСОБА_3 до автомобіля сірого кольору, також там була жінка, яка збирала її речі. Поряд з машиною посередині дороги, не може сказати на якій відстані від бордюри, ближче до осьової лінії, яка розділяє рух транспортних засобів в двох напрямках, знаходилася велика пляма крові.

Із показань свідка ОСОБА_8, даних нею в ході досудового слідства та перевірених в судовому засіданні (а.с.57-60) вбачається, що 30.05.2010 року приблизно з 11 год. 00 хв. по 12 год.00 хв. по вул. Іллінській вона продавала квас напроти «Іллінської» аптеки, раптово почула гуркіт, коли вона повернулася то побачила, що посередині пішохідного переходу поряд з осьовою лінією, яка розділяє рух транспортних засобів в двох напрямках автомобіль сірого кольору здійснив наїзд на жінку, її сусідка по торговому місту ОСОБА_4 з своїм цивільним чоловіком ОСОБА_5 підбігли до даної жінки, щоб надати їй допомогу7. Потім з автомобіля вийшов водій. Володимир з водієм підняли дану жінку та занесли до автомобіля, а ОСОБА_4 збирала її речі, які були розкидані по дорозі.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколом огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу, в якому зафіксовано технічний стан і механічні пошкодження автомобіля (а.с.9);

-протоколами відтворення обстановки та обставин події з учасниками дорожньо-транспортної події в ході яких встановлено, механізм наїзду на пішохода (а.с.24-26, 49- 51,58-60);

-висновком судово-медичної експертизи № 895 відповідно до якого тілесні ушкодження отримані ОСОБА_3 не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, потягли тривалий розлад здоров'я і за цими ознаками кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.81-82);

-висновком судово-автотехнічної експертизи № 105 відповідно до якого основною причиною наїзду автомобіля НОМЕР_1 на ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам ПДР України, передбачених п.11.4, 18.4, в діях водія автомобіля ОСОБА_1, які перебувають у причинному зв'язку із подією та наслідками, що настали (а.с.97- 100);

-протоколами очних ставок між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_9, між свідком ОСОБА_4М та свідком ОСОБА_10 з яких вбачається, що свідок ОСОБА_9 дала показання аналогічні тим, які вона надавала як під час досудового, так і судового слідства (а. с. 67-68; 69-70).

До показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, даних ними в ході досудового слідства та в судовому засіданні, суд відноситься критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі дослідженими в судовому засіданні, зокрема свідченнями інших свідків, протоколами відтворення обстановки та обставин події з учасниками дорожньо-транспортної пригоди, висновками судово-автотехнічної експертизи, тощо.

Таким чином, оцінюючи всі зазначені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння ОСОБА_1 злочину за обставин вказаних в описовій частині вироку, є повністю доведеним.

Органами досудового слідства підсудному ОСОБА_1 пред'явлене обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто «Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікуючою ознакою якого є «заподіяння тяжкого тілесного ушкодження».

В ході судового розгляду справи суд, дослідивши обставини справи, вважає, що дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, а тому вони підлягають перекваліфікації з ч. 2 на ч. 1 ст. 286 КК України. До зазначеного висновку суд приходить виходячи з наступного.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 895 тілесні ушкодження отримані ОСОБА_3 у вигляді «Закритого перелому правої променевої кістки зі зміщенням. Забій лівого плечового, лівого стегнового суглобів» не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, потягли тривалий розлад здоров'я і за цими ознаками кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ушкодження у вигляді «ушибленной раны левой надбровной области контузия левого глаза, гематомы век, посттравматический коньюктивит обоих глаз» кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження (а.с.81-82);

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1080 тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_3 - «Посттравматические рубцы лба и надбровной дуги слева», кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Рекомендована пластична операція з настлтшою дермобразією. Дане ушкодження потребує косметичної операції з наступною дермобразією. шо відноситься до невиправного. Питання знівечення обличчя відноситься до компетенції суду (а.с. 88-8с .

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 пояснила, що одним з ознаків тяжкого тілесного ушкодження, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», є невиправне знівечення обличчя. Судово- медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Враховуючи її попередній досвід роботи в судовій медицині, ушкодження обличчя потерпілої не можна розцінювати як тяжкі тілесні ушкодження ні з медичного критерію, ні з естетичного. Наслідками пошкодження не є стягуючий, деформуючий рубець, воно не змінило міміки обличчя, вигляду та не було тяжких наслідків. Рубець розміром 3 см на 0.3 см є невиправним, але дане ушкодження не можна розцінювати як знівечення. Дані тілесні ушкодження, як рана відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні пластичний хірург ОСОБА_13 (досвід роботи пластичного хірурга з 1992 року), який надавав консультативний висновок потерпілій ОСОБА_3 щодо отриманих ушкоджень обличчя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та яким була рекомендована пластична операція з наступною дермобразією, пояснив що проводив огляд потерпілої через 1,5 місяці після травми, запис у висновку є стандартним. Колоїдний рубець формується приблизно один рік. Невиправними є всі рубці після ушкоджень, їх можливо поліпшити, але зовсім позбутися не можна. Дані ушкодження ОСОБА_3 «Посттравматические рубцы лба и надбровной дуги слева» однозначно не можна розцінювати як знівечення обличчя.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що ушкодження її обличчя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди нею не розцінюється, як знівечення, будь-яких операцій, або косметичних втручань на обличчі вона робити не буде. Будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до ОСОБА_1 не має, свої ушкодження вважає як середньої тяжкості, не заперечувала проти перекваліфікації дій підсудного з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 286 КК України.

Не заперечує проти перекваліфікації дій підсудного ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 286 КК України і представник потерпілої ОСОБА_14, про що свідчить подана ним відповідна заява від 27.12.2010 року.

Суд приходить до висновку, що заподіяні ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді - «Посттравматические рубцы лба и надбровной дуги слева» не є невиправним знівеченням обличчя та не можуть кваліфікуватись як тяжке тілесне ушкодження. Інші тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_3 не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, потягли тривалий розлад здоров'я, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а тому підсудний ОСОБА_1 повинен нести відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України.

За таких обставин злочинні дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст.286 ч.1 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, передбачених п.п. 1.3,1.5,

2.З.Б., 2.10.А, 11.4, 18.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій ОСОБА_15 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Форма вини підсудного ОСОБА_1 є необережність у виді злочинної самовпевненості, так як він передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розрахував на їх відвернення.

При призначенні ОСОБА_1 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин, що характеризують цей злочин, особу винного, обставини, що пом'якшують покарання.

Зокрема, ОСОБА_1 скоїв злочин невеликої тяжкості, свою вину визнав частково, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, повністю відшкодував заподіяну ним шкоду потерпілій.

Дані обставини суд визнає такими, що пом'якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає можливим призначити підсудному ОСОБА_1 міру покарання у виді штрафу, а не у виді виправних робіт, арешту чи обмеження волі, та без позбавлення права керування транспортними засобами.

По даній кримінальній справі прокурором м. Суми заявлений цивільний позов в інтересах держави про стягнення з підсудного ОСОБА_1 витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи в сумі 2303 грн.6О коп. (а.с.123-125).

Підсудний ОСОБА_1 позов прокурора визнав в повному об'ємі.

На підставі ст.1206 ЦК України і ст.93-1 КПК України, суд вважає за необхідне позов прокурора м. Суми задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Сумської міської ради 2303 грн.60 коп., оскільки саме внаслідок протиправних дій підсудного потерпіла ОСОБА_3 проходила лікування в умовах стаціонару і на її лікування закладом охорони здоров'я була витрачена дана сума.

На підставі ст.93 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з підсудного на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 1933грн.20коп. (а.с.96).

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.323 і 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок в доход держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не змінювати, залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов прокурора м. Суми в інтересах держави в особі фінансового управління Сумської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фінансового управління Сумської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 - 2303 (дві тисячі триста три) грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі за проведення автотехнічної експертизи в сумі 1933 (одна тисяча девятсот тридцять три) грн. 20 коп. (а. с. 96).

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

........

Суддя О.В. Литовченко