Справа № 1915/8009/12Головуючий у 1-й інстанції Свачій Ігор Михайлович
Провадження № 11/1990/417/12 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2012 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Коструби Г.І.

Суддів - Крукевича М. Н., Очеретяного Є. В.,

з участю прокурора - Бурлаки Г.В.

засудженого - ОСОБА_1

захисників - ОСОБА_2, ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за апеляціями захисників засудженого ОСОБА_1 - ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та прокурора на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2012 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області, громадянин України, студент Тернопільського національного економічного університету, неодружений, не судимий

засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_1 в користь потерпілого ОСОБА_6 27 286 грн 19 коп матеріальної та 30 000 грн моральної шкоди.

Згідно вироку суду, 12 лютого 2012 року близько 14 години біля будинку № 1 по вул. Грушевського у м. Тернополі між підсудним ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_7 з мотивів ревнощів відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7.

Реалізовуючи його, ОСОБА_1 умисно, з метою вбивства, наніс удар ножем в голову потерпілого, після чого з місця події втік.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1, направлених на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7, потерпілому спричинено тілесні ушкодження, які за ознакою небезпечності для життя в момент його заподіяння належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть останнього не наступила і злочин ОСОБА_1 не було доведено до кінця з причин, які не залежали від його волі, хоча він виконав усі дії, які вважав необхідними для умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7.

В апеляціях:

- захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 просить вирок Тернопільського міськрайсуду змінити, перекваліфікувавши дії засудженого з ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК на ст. 124 КК України та призначити йому мінімальну міру покарання, передбачену даною статтею. Вважає, що згідно матеріалів справи у ОСОБА_1 не було умислу на позбавлення життя потерпілого: ніж в день вчинення злочину у нього опинився випадково, витягнув він його з кишені, оскільки боявся нападу зі сторони ОСОБА_6, а застосував ніж в умовах необхідної оборони, оскільки був обурений поведінкою останнього.

Цей висновок підтверджується показаннями потерпілого і свідка ОСОБА_8, які пояснили, що конфлікт спровокував саме ОСОБА_6

Крім того, ОСОБА_1 фактично визнав свою вину у вчиненні злочину, розкаявся у скоєному, на даний час у нього констатований нервовий розлад здоровя;

- захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 також просить перекваліфікувати дії засудженого з ч.2 ст.15- ч.1 ст.115 КК на ст. 124 КК України і засудити до передбаченого за цією статтею покарання, оскільки вина засудженого у вчиненні замаху на вбивство ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не доведена.

Докази, на які суд послався у своєму вироку, а саме: показання свідка ОСОБА_8 та показання потерпілого як раз і свідчать про вчинення засудженим злочину, передбаченого ст. 124 КК України.

Так, сама ОСОБА_8 спровокувала ОСОБА_1 на вчинення злочину, а коли почала втікати від нього, його перехопив ОСОБА_6, застосувавши до останнього бійцівський прийом, кинув на землю та декілька разів вдарив, після чого ОСОБА_1 і вийняв з кишені ніж та почав наздоганяти, але не потерпілого, як це зазначено у вироку, а саме ОСОБА_8, щоб з нею переговорити. Тим не менш, потерпілий знову опинився у нього на шляху, замахнувся на ОСОБА_1, який, щоб випередити дії останнього, і скористався ножем, і, оскільки ОСОБА_6 нижчий за нього та ще й пригнувся, то удар ножем прийшовся зліва в область голови ОСОБА_6

Cаме так обставини справи пояснив ОСОБА_1 і вони обєктивно стверджуються наявним на його руках пораненням, яке виникло в процесі захисту від нападу потерпілого.

ОСОБА_1 мав реальну можливість спричинити смерть ОСОБА_6, якби мав такий намір.

Фактично ОСОБА_1 лише в силу певної характеристики його особистості, нападу зі сторони потерпілого, який спровокував конфлікт, відчуття приниження перед дівчиною непродумано застосував такий спосіб захисту як використання ножа, що вказує на вчинення ним злочину при перевищенні меж необхідної оборони.

Крім того, судом не вирішено питання про повернення засудженому вилученого в нього ноутбука;

- захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 також просить змінити вирок суду, перекваліфікувавши дії засудженого з ч.2 ст.15- ч.1 ст.115 КК на ст. 124 КК України та призначити йому мінімальну міру покарання, оскільки наміру вбивати потерпілого засуджений не мав. ОСОБА_6 сам спровокував конфлікт з ОСОБА_1, застосувавши до нього фізичне насильство, внаслідок якого і отримав травму ножем. При цьому потерпілий ножа не побачив. а тому наткнувся на нього, а ОСОБА_1 з переляку лише натиснув на цей ніж, що також свідчить лише про самооборону зі сторони підсудного.

Не взято судом до уваги намагання ОСОБА_1 покінчити життя самогубством, що свідчить про незадовільний стан його здоровя;

- прокурор в доповненій апеляції просить скасувати вирок суду в частині вирішення питання щодо цивільного позову, оскільки вина засудженого ОСОБА_1 у спричиненні матеріальних збитків на суму 27 286 грн 19 коп / а це витрачені на лікування кошти/, складається лише з долучених до справи квітанцій з аптек міста без відповідного висновку лікарні щодо закупівлі необхідних ліків, в якій перебував потерпілий з направленням справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав свою змінену апеляцію і просить скасувати вирок суду в частині задоволення цивільного позову, захисників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали апеляційні скарги і просять їх задовольнити, перекваліфікувавши дії засудженого з ч.2 ст.15- ч.1 ст.115 КК України на ст. 124 КК України з призначенням мінімального покарання, передбаченого санкцією статті, засудженого ОСОБА_1, який в останньому слові просить змінити вирок суду, перекваліфікувавши його дії на ст. 124 КК України з призначенням мінімального покарання, передбаченого за даний злочин, а також думку потерпілої ОСОБА_9, яка вважає вирок суду законним і обгрунтованим і просить залишити його без змін, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляцій, колегія суддів вважає, що змінена апеляція прокурора підлягає до задоволення, а апеляції захисників ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до задоволення не підлягають.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_10 обгрунтовані сукупністю належним чином оцінених доказів.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково і пояснив, що через мережу Інтернет познайомився з ОСОБА_8, з якою спілкувався на протязі двох місяців, в тому числі і по телефону.

Вперше вони зустрілись перед Новим, 2012 роком, після чого зустрічались ще декілька разів. В розмові ОСОБА_8 повідомила йому про те, що в неї є хлопець, якому не подобається, що вона з ним зустрічається.

Цей хлопець, а саме ОСОБА_7 навіть якось погрожував йому розправою по телефону, а тому вона запропонувала їм зустрітися і битися і хто з них переможе, той і залишиться з нею.

Зустріч із ОСОБА_8 відбулася 12 лютого 2012 року на бульварі ОСОБА_11 у м. Тернополі о 14 годині. При зустрічі вона нервувала, ображала його, а через деякий час комусь зателефонувала, після чого пішла, сказавши, що більше не хоче його бачити. Тим не менш, оскільки він вважав розмову незакінченою, то пішов за нею, намагаючись наздогнати.

Побачивши це, ОСОБА_8 прискорила ходу, а потім почала бігти і коли він вже її наздоганяв, його зупинив раніше незнайомий хлопець, яким виявився ОСОБА_7, і наніс удар в голову та кинув на землю.

Отримавши такий удар та перебуваючи у стресовому стані, він, піднявшись із землі, витягнув з кишені пальта складного ножа, якого нещодавно купив на ринку для самозахисту, і став кричати, щоб ОСОБА_7 тікав. Однак останній став у бійцівську позицію і в процесі наближення один до одного він викинув руку з ножем вперед, внаслідок чого потерпілий вдарився головою об ніж, який потрапив йому в голову, після чого зловився руками за ножа. Злякавшись всього, що сталося, з місця події втік.

Показання ОСОБА_1 в частині спричинення ножового поранення потерпілому підтвердили свідки, зокрема, ОСОБА_8, яка пояснила, що в жовтні 2011 року на заняттях з вільної боротьби в ДЮСШ №1 на вул. І.Франка в м. Тернополі вона познайомилась із ОСОБА_7, з яким підтримувала тісні стосунки та зустрічалася.

Дещо пізніше, також в жовтні 2011 року, вже під час того, як вона зустрічалася із ОСОБА_7, через свою персональну сторінку в соціальній мережі Інтернету познайомилась із ОСОБА_1, який навчався в ТНЕУ на З курсі, з яким переписувалася. Вони також тричі зустрілися.

11 лютого 2012 року до неї на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_1 і став вимагати зустрітись з ним, погрожуючи в разі відмови прийти до неї додому, через що вона погодилася на зустріч 12 лютого 2012 р. Про те, що вона має зустрітись із ОСОБА_1, розповіла ОСОБА_7, який сказав, що піде з нею, але в розмову втручатись не буде, а буде стояти осторонь та спостерігати.

12 лютого 2012 року близько 14 години вона зустрілась із ОСОБА_1 на сходах перед входом в драмтеатр біля Театрального майдану. ОСОБА_7 в цей час стояв біля кіосків з продажу хотдогів та спостерігав за ними. При зустрічі ОСОБА_1 говорив, що любить її та хоче бути з нею, що йому байдуже, що у неї є хлопець і він від неї так просто не відстане, так як заради неї готовий піти на будь- які жертви, навіть на кримінальні, оскільки він такий хлопець, що зробить все, що задумає, і йому ніхто не завадить.

Не маючи бажання продовжувати цю розмову, намагалась покинути місце зустрічі, але ОСОБА_1 не залишав її, і коли вона почала вже від нього відбігати, намагався зупинити, щось викрикуючи та одночасно шарпаючи за одяг.

Тоді навпроти ОСОБА_1 вийшов ОСОБА_7 та став перед ним, щоб таким чином перешкодити останньому переслідувати її.

Коли ж вона, відбігши, обернулася, то побачила, що ОСОБА_7 тримав ОСОБА_1 за праву руку, після чого кинув його на землю та почав втікати, але ОСОБА_1, піднявшись з землі, знову побіг в їхню сторону.

При цьому вона бачила в його лівій руці якийсь предмет.

ОСОБА_7 в цей час зупинився біля металевих контейнерів для сміття, щоб знову зупинити ОСОБА_1 ОСОБА_11 часом засуджений, підбігши до ОСОБА_7, замахнувся в його сторону лівою рукою, в якій щось тримав, і хотів його вдарити, але потерпілий, обороняючись, зловив обома руками його за ліву руку, якою він замахнувся, та намагався її утримати. Тоді ОСОБА_12 спіймав правою рукою ОСОБА_7 за шию та, нагнувши його донизу, приставив потерпілому до скроневої ділянки гострим кінцем ніж, вдавлюючи його ОСОБА_13 в голову. В цей час з балкону будинку якась жінка крикнула, що зараз викличе міліцію. Злякавшись, ОСОБА_1 відпустив ОСОБА_7 і втік.

Підбігши до ОСОБА_7, побачила, що у нього з лівої половини голови стирчить ніж і тече кров. Вона допомогла йому дійти до найближчої аптеки, працівники якої надали першу медичну допомогу та викликали швидку.

З показань потерпілого ОСОБА_7 С,М., даних ним органам досудового слідства і оголошених в судовому засіданні, вбачається, що з жовтня 2011 року він знайомий з ОСОБА_8, з якою разом ходили на секцію боротьби та підтримували дружні відносини.

12 лютого 2012 року близько 13 год. вона зателефонувала до нього і попросила прийти на площу, де мала зустрітись з раніше йому незнайомим ОСОБА_1 для того, щоб її захистити від нього.

Зупинившись в стороні та спостерігаючи за ОСОБА_8, побачив, як через деякий час до неї підійшов раніше йому незнайомий ОСОБА_1, а після їх нетривалої розмови помітив, як ОСОБА_8 намагається втекти від нього, в той час як засуджений її переслідує. Він підійшов до ОСОБА_1, і, застосувавши борцівський прийом, кинув його на землю. Далі пам'ятає лише ніж в руках у ОСОБА_1

Також пригадує, що коли цим ножем ОСОБА_1 на нього замахнувся, то він лівою рукою намагався затримати його руку, в якій був ніж, а правою рукою тримав його ліву руку, але під тиском засужденого він послабив ліву руку і ніж опинився у нього в голові /а.с.255-256/.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. 12 лютого 2012 року близько 14 год. з балкону своєї квартири бачила бійку двох хлопців та кров біля них, через що закричала, що викличе міліцію. Почувши це, один з хлопців втік в сторону Греко-католицької церкви, а інший залишився на місці. В цього хлопця з голови стирчав предмет, схожий на рукоятку ножа і йшла кров. Після цього вона викликала міліцію.

Ці пояснення потерпілого та свідків щодо вчинення з прямим умислом навмисного тяжкого злочину засудженим не тільки нічим не спростовані, але й підтверджуються іншими здобутими по справі доказами.

Так, з протоколу огляду місця події від 12.02.2012 року вбачається, що при проведенні огляду території біля будинку №1 по вул. Грушевського в м. Тернополі, а також в приміщенні аптеки «Рута-Фарм»по вул. Грушевського, 1/3 виявлено та вилучено речовину бурого кольору, подібну на кров /а.с. 19-31/.

З протоколу відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозйомки із підозрюваним ОСОБА_1 вбачається, що під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_1 відтворив обставини вчиненого ним злочину, пояснивши, що під час розмови з ОСОБА_8 12.02.2012 року близько 14 год. на площі по вул. Грушевського в м. Тернополі вона стала тікати від нього. Коли він її наздоганяв, до нього підбіг ОСОБА_7, який, застосувавши борцівський прийом, кинув його на землю, після чого відбіг в сторону. Лежачи на землі, він витягнув з пальта, в якому був одягнутий, ножа, розкрив його, після чого підбіг до ОСОБА_7 і наніс йому удар ножем в ліву частину голови, десь між скронею і вухом /а.с. 91-95/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 035 від 03 травня 2012 року у ОСОБА_7 діагностовано одне тілесне ушкодження - відкрите проникаюче у порожнину черепа поранення у лівій лобно-скроневій ділянці з пошкодженням лівих лобної та скроневої долей головного мозку, гілок внутрішньої сонної артерії, утворенням гострої субдуральної гематоми над лівою півкулею головного мозку, зовнішньою кровотечею та фіксацією знаряддя травми у черепі пораненого, яке за ознакою небезпечності для життя в момент його заподіяння належить до тяжких тілесних ушкоджень. Наявність у раньовому каналі голови потерпілого при доставці ТМКЛШД знаряддя травми-складаного ножа, вилучення його під час хірургічного втручання на черепі, відповідність глибини раньового каналу в голові пацієнта довжині клинка наданого ножа, а також збіг особливостей зображення форми та індивідуальних властивостей клинка на томограмі голови ОСОБА_7 від 12.01.2012 р. у вигляді п'яти круглих наскрізних отворів у клинку з параметрами та особливостями дослідженого знаряддя травми тощо, свідчать про те, що поранення неповнолітнього спричинене складаним ножем, наданим на експертизу. Травма черепа і головного мозку у ОСОБА_7 могла бути спричинена як внаслідок відносно поступового занурення клинка ножа в голову потерпілого (як про це засвідчили ОСОБА_8 та частково підозрюваний ОСОБА_1І.), так і не виключено, що в даному випадку міг мати місце удар клинком ножа з послідуючим просуванням його в порожнину черепа під дією зусилля руки підозрюваного /а.с. 201-209/.

Згідно висновку судово-медичного експерта №108 від 07.03.2012 року в слідах на шапці, комбінованій з трикотажу білого, темно-синього і червоного кольорів, однобортному пальто, які належать громадянину ОСОБА_1, знайдено кров, яка може походити від особи (осіб) групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А анти-В за ізосерологічною системою АБО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_7. /а.с.128-132/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 106 від06.03.2012 року, в слідах на штанах типу «джинси», які належать громадянину ОСОБА_1І,. знайдено кров, яка може походити від особи (осіб) групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А анти-В за ізосерологічною системою АБО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_7/ а.с.144-147/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № ЗО від 28 лютого 2012 року в речовині бурого кольору, вилученій під час огляду місця події по вул. Грушевського, 1/3, знайдено кров яка може поході від особи /осіб/, для крові якого (яких) властивий антиген Н системи ABO, в тому числі - ОСОБА_7, ОСОБА_12 ( при наявності в останнього ушкоджень, які б супроводжувались зовнішньою кровотечею) /а.с.151-153/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 31 від 28 лютого 2012 року, в речовині бурого кольору, вилученій під час огляду місця події в приміщенні аптеки «Рута-Фарм»по вул. Грушевського,1/3, знайдено кров, яка може походити і від особи (осіб), для крові якого (яких) властивий антиген Н системи ABO, в тому числі - ОСОБА_7 /а.с.157-159/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 29 від 28 лютого 2012 року в речовині бурого кольору, розташованій на поверхні держака та клинка складного ножа, знайдено кров, яка може походити від особи (осіб), для групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А анти-В за ізосерологічною системою ABO, в тому числі - ОСОБА_7./а.с.163-167/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 32 від 28 лютого 2012 року, в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_1 виявлені сліди можуть походити від чоловіка ( осіб, серед яких був чоловік), в крові якого (яких) міститься антиген Н системи ABO, в тому числі - ОСОБА_7.

Із висновку стаціонарної судово - психолого - психіатричної експертизи №56 від 4.04.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 на період інкримінованого йому злочину та на теперішній час психічним захворюванням не страждав, а виявляв тривожний розлад особистості. Він був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

На момент вчинення злочину ОСОБА_1 в стані фізіологічного афекту, в емоційному стані (стрес, фрустрація, розгубленість) не знаходився.

Для ОСОБА_1 характерні такі індивідуально-психологічні особливості: схильність до імпульсивних вчинків та емоційних спалахів, нестриманість, дратівливість, емоційна нестійкість, інтровертованість, вразливість, схильність до екстрапунітивних реакцій в конфліктних ситуаціях.

У ОСОБА_1 не виявлено таких індивідуально-психологічних особливостей (інтелектуальних, характерологічних, емоційно-вольових, мотиваційних), які могли суттєво вплинути на його поведінку під час скоєння злочину /а.с. 222-225/.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 216 від 12 березня 2012 року, при проведенні судово-медичної експертизи 12.02.2012 року ОСОБА_1 у нього виявлені рани пальця правої кисті та долоні. Інших тілесних ушкоджень, в тому числі на обличчі, у нього не виявлено /а.с. 122-124/.

Із протоколу явки з повинною, написаною власноручно ОСОБА_1, вбачається, що після того, як ОСОБА_7 кинув його на землю і відійшов від нього в сторону, він дістав з кишені пальта ножа, розкрив його і, наздогнавши ОСОБА_7, наніс йому удар ножем в голову, який там і залишив та з місця злочину втік /а.с. 67/.

Таким чином, твердження захисників засудженого в апеляціях про те, що злочин останнім був вчинений при перевищенні меж необхідної оборони, не відповідають здобутим по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 1 Згідно з ч.1 ст.36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідальність за дії, вчинені при перевищенні меж необхідної оборони, таким чином, настає лише у випадку, коли винним здійснюється захист, що не відповідає небезпечності посягання або обстановці, яка склалася.

Як видно з матеріалів справи і як констатував суд першої інстанції, засуджений наніс потерпілому ножове поранення в голову, коли останній після конфлікту з ОСОБА_1 і нанесення йому ударів намагався покинути місце події, але засуджений, піднявшись з землі, дістав з кишені ніж, розкрив його і, наздогнавши потерпілого, який оборонявся від нападу, із застосуванням сили все ж таки вдарив його ножем в голову.

При цьому у ОСОБА_1 не було необхідності завдавати ОСОБА_6 удару ножем в життєво важливий орган - голову навіть при умові захисту останнього від нападу, оскільки в руках потерпілого не було будь-яких предметів, якими він погрожував або міг би погрожувати засудженому, а при даних обставинах, коли конфлікт між ними вже був вичерпаний і потерпілий зі свідком ОСОБА_8 намагались втекти від засудженого, - тим більше.

Нанесення при даних обставинах ножового поранення в життєво важливий орган - голову, яке завідомо для винної особи може спричинити смерть потерпілого, свідчить про наявність прямого умислу на позбавлення життя і повинно кваліфікуватись як замах на вбивство.

Таким чином, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 - ч.І ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство - тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і правильно прийшов до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому покарання йому слід призначити в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, врахувавши при цьому його явку з повинною, молодий вік і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, а тому підстав для помякшення покарання колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо стягнення певної суми на користь засудженого у відшкодування матеріальної шкоди суд першої інстанції допустився помилки.

Як вбачається із змісту ст.324 КПК України, постановляючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:

7/чи підлягає задоволенню предявлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоровя на його стаціонарне лікування , якщо цивільний позов не був заявлений.

Відповідно до розяснень, даних у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. №3 з подальшими змінами Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна суд, згідно із ст. 334 КПК України, має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого обовязку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.

Задовольнивши позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 27 286.19 грн, при заявленні цивільним позивачем вимог на суму 50 000 грн, суд зазначених вимог Закону не дотримався й переконливих мотивів свого рішення не навів.

З матеріалів справи вбачається, що цивільний позивач потерпіла особа заявила вимоги, в яких йшлося про відшкодування понесених нею витрат, але обгрунтувала їх лише долученими до справи чеками з аптек міста, що є недостатнім з наведених вище підстав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судове рішення у частині задоволення цивільного позову в цій справі підлягають скасуванню.

Крім того, всупереч вимогам ст.330 КПК суд вирішує питання про речові докази, керуючись правилами, викладеними в статті 81 цього Кодексу.

В той же час знаряддя злочину - ніж - судом повернутий засудженому ОСОБА_1, хоча повинен бути конфіскований, повернуті йому і гроші в сумі 133 грн та 1 долар США, при цьому, що на них слідством був накладений арешт з метою забезпечення цивільного позову, а питання щодо вилученого в засудженого ноутбука взагалі не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію пом. прокурора м. Тернополя задовольнити повністю, а апеляції захисників ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайсуду від 03 вересня 2012 р. відносно ОСОБА_1 в частині задоволення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди в сумі 27 286 грн 19 коп скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В порядку ст. ст. 409, 411 КПК України рекомендувати суду першої інстанції вирішити питання щодо речових доказів по справі та майна засудженого ОСОБА_1, на яке накладено арешт.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_15