ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2010 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Божок С.К.

при секретарі - Журавльовій С.В.

за участю прокурора - Гризуна С.В., Кривошея С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює по найму, мешкає : с. Ясногородка вул.. Польова. 27 Вишгородського району Київської області , раніше судимий : 1). 12.1989 р. Вишгородським районним судом Київської області за ст. 215-3 ч. 1 , 140 . 141 ч.2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі ; 2). 10.12.1991 р. Вишгородським районним судом Київської області за ст. 141 ч. 2, 43 КК України до 4 ів 4 місяців позбавлення волі; 3). 23.01.1992 р. Військовим трибуналом Київського гарнізону за ст. 206 ч. З, 142 ч. 2, 44, 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі; 4) .01.1999 р. Вишгородським районним судом Київської області за ст. 101 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі; 5).05.03.2003 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2, 71 КК України до 4 років 5 місяців позбавленні волі; 6) 01.12.2008 Вишгородським районним судом Київської області за ст. 186 ч. 2, 263 ч. 1, 70, 71 ' України на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 статт 187 КК України

встановив :

14.02.2010 р. близько 19 год. 30 хв. підсудний ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння , знаходився у маршрутному автобусі Київ-Сухолуччя, разом зі співмешканокою ОСОБА_2 . де побачив у пасажира ОСОБА_3 велику суму грошей коли останній розраховувався з водієм за проїзд. Коли автобус зупинився на зупинці с. Глібівна Вишгородського району Київської області по вул.. Холодкова і ОСОБА_4 виходив з автобуса , у підсудного ОСОБА_1 виник умисел на вчинення нападу на ОСОБА_3. Він попросив співмешканку ОСОБА_2 з тим щоб не викликати підозри, вийти з автобуса раніше в с. Глібівна , а не в с. Ясногородка куди їм потрібно було їхати. Для реалізації свого злочинного умислу підсудний ОСОБА_1 вийшов з автобуса і пішов слідом за потерпілим ОСОБА_4 Підсудний ОСОБА_1. реалізуючи свій злочинний намір , з метою вчинення розбійного нападу з корисливих мотивів підбіг з-заду до потерпілого ОСОБА_3. вдарив його кулаком по потилиці і кинув його обличчям до землі. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, частково на декілька секунд втративши свідомість, відчув як йому підсудний ОСОБА_1 наносить удари кулаками ногами по тілу, таким чином завдаючи йому фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свій злочинний умисел, підсудний ОСОБА_1 оглянув кишені куртки потерпілого ОСОБА_3 , звідки викрав портмане вартістю 100 грн.. в ому знаходилися гроші в сумі 452 грн. та мобільний телефон марки Самсунг Е 1125 вартістю 336 грн. , де знаходилася сім-карта абонента Київстар вартістю 25 грн. , чим дав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 913 грн.

Згідно висновку експерта № 35/д від 12.04.10 р. потерпілий ОСОБА_4 знаходився на амбулаторному лікуванні в поліклініці № 3 Подільського району м. Києва з 18.02.2010 р. по 13.03.2010 р. , де йому було встановлено діагноз : « Перелом кісток носа, без зміщення відламків. Скривлення перегородки носа. Вестибулярна дисфункція», який підтверджується даними в представленій медичній документації.

Згідно висновку консультанта - рентгенолога КОБ СМЕ : « Перелом кісток носа

о терміну відповідає даті травми». Вищеописані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів ( в тому числі від ударів руками, ногами або іншими тупими предметами) , що могло мати місце в строк та при обставинах, вказаних у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров»я, строком більше 6 днів, але не більше 21 дня. Не виключена можливість виникнення вищеописаних тілесних ушкоджень в результаті падіння із вертикального положення тіла. Виходячи з даних медичної документації , мало місце не менше одного травматичного впливу.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив , що 14.02.2010 р. разом з ОСОБА_2 знаходився в смт. Димер біля автобусної зупинки , зашли до магазину за цигарками . В магазині знаходилися двоє чоловіків, як стало йому потім відомо це рули ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , між якими виникла суперечка щодо мобільного телефону. Потім ОСОБА_4 пригостив його та ОСОБА_2 горілкою по 50 г кожному. ОСОБА_4 запропонував їм поїхати до нього додому в с. Глібівку з тим, щоб продовжити розпивати спиртні напої. Коли підійшов автобус , то вони всі разом зайшли до автобуса , за проїзд розраховувався ОСОБА_3. Доїхавши до с. Глібівка . всі троє вийшли з автобуса. ОСОБА_3 почав обнімати ОСОБА_2. Тоді він штовхнув ОСОБА_5 у спину з-заду , а ОСОБА_2 нанесла удар по шиї ОСОБА_5, останній упав . ОСОБА_2 почала перевіряти зовнішні кишені ОСОБА_5, забрала все , що було у кишенях. Потім він та ОСОБА_2 пішли до ферми до дороги , пройшли до дач, зупинили машину та доїхали до с. Ясногородка. Потерпілому телефонувала ОСОБА_2, яка сказала , що за винагороду всі речі поверне . Телефон продала ОСОБА_2. Хто наносив удари ОСОБА_5 він не знаю.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому злочині , винність підсудного в інкримінованому злочині підтверджується іншими зібраними у справі та дослідженими судом доказами в їх сукупності та взаємозв»язку :

- показами в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 . який показав, що

14.02.2010 р. близько 19 год. він стяв на автобусній зупинці з ОСОБА_6 у смт. Димер Вишгородського району . чекав автобуса . Серед інших людей помітив підозрілих чоловіка та жінку , які були в нетверезому стані та періодично підходили до них та відходили, прислухаючись до їхніх розмов. Коли підійшов автобус, він зайшов до салону автобуса, заплатив водію за проїзд . Доїхавши до с. Глібівка, вийшов з автобуса на зупині на вул.. Холодкова та направився в бік свого будинку. ОСОБА_7Українки , по якій він ішов, не освітлювалася та була безлюдна. Пройшовши 50 м , він відчув різкий удар по потилиці та сильний товчок у спину . від чого упав обличчям на землю. В цей момент на його спину хтось навалився та почав наносити йому хаотичні удари в область голови, обличчя, почав нишпорити по його зовнішніх верхніх кишенях курки. Він почав кликати на допомогу. Піднявши голову, він побачив обличчя двох осіб : чоловіка та жінку , які бігли впродовж заливу в бік Київського моря. На його вимогу зупинися, останні не зупинилися та продовжили бігти не оглядаючись. Це були ті чоловік та жінка, які викликали у нього підозру на автобусній зупинці в смт. Димер. Піднявшись, почав зупиняти кровотечу з носа за допомогою снігу. Прийшовши додому, почував себе погано ; крутилася голова , боліло обличчя та

потилиця. Коли оглянув кишені куртки , в яку був одягнений, то виявив, що відсутній мобільний телефон Самсунг Е 1125, вартість якого 336 грн., картонка оператора мобільного зв»язку на рахунку якого було 28 грн., пенсійне посвідчення, службове посвідчення , портмане коричневого кольору в якому знаходилися : 452 грн., дві банківські картки. Коли наступного дня від зателефонував на свій викрадений номер телефону , то жіночий голос йому повідомив, що за винагороду у розмірі 450 грн. ..іу можуть повернути викрадені речі та назвали адресу, куди можна під»їхати та забрати їх : с. Ясногородка вул.. Польова, 27. 17 лютого 2010 р. він разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 поїхали за цією адресою та у ОСОБА_2 за 250 грн. викупили пенсійне посвідчення, банківські картки, пусте портмане. Мобільний телефон та службове посвідчення, візитки ОСОБА_2 залишила у себе, оскільки у нього не було ще 200 грн. щоб забрати інші речі. Щодо міри покарання, то вважав, що міра покарання підсудному повинна бути визначена у вигляді позбавлення волі.

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який показав, що .02.2010 р. близько 19 год. він знаходився на автобусній зупинці в смт. Димер, де проваджав ОСОБА_3 додому в с. Глібівку. На цій же зупинці знаходилися чоловік та жінка , які постійно крутилися біля ОСОБА_9 рева ОСОБА_10 йому стало відомо , що це були підсудний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_8, який підтвердив, що мою йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив проїхати на автомобіля до с. Ясногородка з тим. щоб забрати документи. Коли вони приїхали до с. Ясногородка то місцевий житель показав, де знаходиться будинок за адресою, яку назвав ОСОБА_4. Зі слів ОСОБА_9 рева йому відомо, що останній документи забрав , а за телефон ще треба були гроші, а в нього не було і тому телефон йому не віддали.

-Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні відмовилася давати покази відносно ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній є її чоловіком. При цьому зазначила, що Малашок наносив удари потерпілому , забрав всі речі останнього з кишень. ОСОБА_10 документи вона повернула потерпілому за гроші, а телефон ні, оскільки телефон продала.

-оголошеним у судовому засіданні протоколом допиту свідка ОСОБА_2 ( а.с. 74-75 ) , з якого вбачається, що ОСОБА_1, наздогнавши потерпілого в с. Глібівна наніс йому удар , а потім вштовхнув його у спину . ОСОБА_4 упав на землю , а Малашок навалився на нього та почав нишпорити по кишенях , забрав всі речі останнього.

-показами в судовому засідання свідка ОСОБА_11, слідчого, який проводив по справі досудове слідство та показав, що під час досудового слідства ніякого фізичного чи психологічного тиску ні з його боку ні з боку інших працівників міліції на Малашок не здійснювалося.

-протоколом відтворення обстановки та обставин події від 15.04.2010 р. , яке проводилося з потерпілим ОСОБА_4, з якого вбачається, що потерпілий розповідає та показує місце де він упав від удару по потилиці та товчка в спину , в які саме частини тіла наносилися удари, як у нього з зовнішніх кишень куртки вийняли все. Потім на службовому автомобілі приїхали до с. Ясногородка, де потерпілий ОСОБА_4 показав де знаходиться вул. Польова та вказав рукою на житловий будинок за № 27 , показав місце в будинку № 27 де він спілкувався з ОСОБА_2, 17.02.2010р. (а.с. 106-115 );

-протоколом відтворення обстановки та обставин події та фото таблицею до нього від 15.04.2010 р. , яке проводилося зі свідком ОСОБА_2. З протоколу вбачається, що ОСОБА_2 показала де здійснив зупинку автобус в с. Глібівка , з якого вона разом з ОСОБА_1 вийшли . Потім показала місце де Малашок М'.М. наздогнав та штовхнув у спину потерпілого ОСОБА_3, від чого останній упав. Показала напрямок руху її та ОСОБА_1 , після того як ОСОБА_1 забрав у потерпілого з кишень речі. Приїхавши на службовій машині до с. Ясногородка вул.. Польова , 27, ОСОБА_2 показала та розповіла де саме вона стояла та розмовляла з ОСОБА_4 17.02.2010р. ( а.с. 116-120 ).

- протоколом пред»явлення особи для впізнання від 02.03.2010 р. , під час

якого потерпілий впізнав особу, яка вчинила на його напад, а саме ОСОБА_1 (33-34 );

- протоколом пред»явлення особи для впізнання від 02.03.2010 р., під час

якого ОСОБА_3 впізнав ОСОБА_2, яка була присутня під час вчинення нападу ОСОБА_1 на ОСОБА_3 ( а.с. 35-36 );

- протоколом очної ставки від 12.04.2010 р. між підсудним ОСОБА_1 та

потерпілим ОСОБА_3 (ас. 121-123 );

- висновком експерта № 35/д від 12.04.10 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_4

Д.М. знаходився на амбулаторному лікуванні в поліклініці № 3 Подільського району м. Києва з 18.02.2010 р. по 13.03.2010 р., де йому було встановлено діагноз : « Перелом кісток носа, без зміщення відламків. Скривлення перегородки носа. Вестибулярна дисфункція», який підтверджується даними в представленій медичній документації.

Згідно висновку консультанта - рентгенолога КОБ СМЕ : « Перелом кісток носа по терміну відповідає даті травми». Вищеописані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів ( в тому числі від ударів руками, ногами або іншими тупими предметами) , що могло мати місце в строк та при обставинах, вказаних у постанові і (відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров»я, строком більше 6 днів, але не більше 21 дня. Не виключена можливість виникнення вищеописаних тілесних ушкоджень в результаті падіння із вертикального положення тіла. Виходячи з даних медичної документації , мало місце не менше одного травматичного впливу. ( а.с. 103-104 ).

-постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.04.2010 р., з якої вбачається , що відносно ОСОБА_2 в порушення кримінальної справи за вчинення злочину, передбаченого ст. 186, 187, 198, 396 відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України ( а.с. 147-148 ).

Оцінюючи зібрані в справі та досліджені судом докази їх сукупності, суд дійшов висновку про те. що умисні дії підсудного ОСОБА_1, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров»я особи, яка зазнала нападу ( розбій ) органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 187 КК України ; винність ОСОБА_1 суд вважає доведеною.

Покази підсудного ОСОБА_1 про те, що він тільки штовхнув потерпілого, а ОСОБА_2 нанесла йому удар в область шиї від чого той упав, що ОСОБА_2 нишпорила по кишеням потерпілого та забрала всі речі, які там були, суд вважає неправдивими . направленими на уникнення останнім відповідальності за вчинений злочин, оскільки ці покази не узгоджуються з дослідженими судом доказами в їх сукупності та взаємозв»язку. Ці показання повністю спростовуються іншими доказами у справі , які не викликають у суду сумніву : показаннями потерпілого ОСОБА_3. протоколами відтворення обстановки та обставин події за участю свідка ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3 , висновком експерта № 35/д від 12.04.2010 р., згідно якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження - перелом кісток носа без зміщенням відламків. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів ( в тому числі від ударів руками, ногами ); протоколом очної ставки за участю Малашка та ОСОБА_9 рева; постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2

Вирішуючи питання про обрання міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд, відповідно до ст. 65 КК України, виходить з характеру та ступеню суспільної небезпечності, фактичних обставин скоєного підсудним злочину, даних особу винного: за місцем проживання характеризується негативно, те що підсудний раніше судимий. При призначення міри покарання суд враховує думку потерпілого щодо міри покарання підсудному.

Обставини . що помякшують покарання підсудного, судом не встановлені. Обставини, які обтяжують покарання підсудного, злочин вчинено в стані алкогольного сп»яніння

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку , що мірою покарання необхідною й достатньою для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових злочинів повинна бути міра покарання у вигляді позбавлення волі. Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі не має.

Питання про речові докази слід вирішити з урахуванням положень ст. 81 КПК країни .

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд

Засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 України і призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 5 ( п»яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 01 грудня 2008 р. і остаточно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити без змін - тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державного департаменту з питань виконання покарання у м. Києві та Київській області - до набрання вироком чинності.

Речові докази по справі - пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_5, серія ААБ № 283635, ламіноване; пластикова банківська картка « Ощадбанку «№ 201013 на ОСОБА_3 ; пластикова банківська картка « ГІравекс банк « № 4390 4904 4954 33 65 на ОСОБА_3 ; парт мане коричневого кольору залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 рева Д.М. ( а.с. 31 ).

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя