Справа №485/1086/14-к 30.07.2014 30.07.2014 30.07.2014
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кургантеп Андижанської області р. Узбекистан, раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, пердбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_6

засуджений: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений просить суд скасувати рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19.06.2014 року та застосувати відповідно до нього ЗУ «Про амністію в 2014 році»

Провадження № 11-кп/784/468/14 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_7

Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування відносно нього ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Узагальнені доводи обвинуваченого ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на той факт, що суд безпідставно відмовив у застосуванні до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», пославшись на п. «в» ст. 4 ЗУ «Про амністію» (зі змінами від 06.05.2014 року) а саме на підставі того, що він був засуджений вироком суду від 1998 року за ст. 86-1, ч.3 ст. 140 (1960 року), вироком суду від 2002 року за ч. 2 ст.141 КК України за злочини, які відносяться до категорії тяжких злочинів. Зазначає, що вчинений ним злочин за ч.2 ст. 141 КК України, ( 1960року), не відноситься до категорії тяжких злочинів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
02.06.2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки він вчинив злочин середньої тяжкості, хворіє на туберкульоз та йому залишилося відбути менше одного року призначеного покарання.
Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання, послався на положення п. «в» ст. 4 ЗУ «Про амністію», відповідно до якого амністія не застосовується до осіб, які мають дві та більше судимості за вчинення умисних тяжких, та/або особливо тяжких злочинів крім індивідуальної амністії.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого про підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обгрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає їх не обґрунтованими.

Апелянт в своєї апеляційної скарзі посилається на те, що за Кримінальним Кодексом України 1960 року, злочин вчинений ним за ст. 141 ч. 2 не відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому слід вважати, що він має тільки одну судимість за вчинення тяжкого злочину за вироком суду від 29.09. 1998 року.
Однак, доводи засудженого не є обґрунтованими, так як відповідно до ст. 7-1 КК України (1960 року), злочин вчинений за ч. 2 ст. 141 відноситься до категорії тяжких злочинів.
Засуджений ОСОБА_5 , на час розгляду справи має дві непогашені судимості за два вчинені умисні тяжкі злочини відповідно до вироків суду від 29.09. 1998 року і від 23.01. 2002 року.
Таким чином, суд вважає, що усі обставини справи, які мають істотне значення судом 1 інстанції досліджено всебічно, повно і об`єктивно. Суд вірно послався на положення п. «в» ст. 4 ЗУ «Про амністію», із змінами внесеними згідно із Законом № 792- VII (792-18) від 27.02 2014 року, відповідно до якого амністія не застосовується до осіб, які мають дві та більше судимості за вчинення умисних тяжких, та/або особливо тяжких злочинів крім індивідуальної амністії, і обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_5 в застосуванні до нього ЗУ «Про амністію в 2014 році».
Судом не було допущено під час розгляду справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали б постановити законне рішення.
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 405, 407 КПК України, ЗУ «Про амністію у 2014 році» (зі змінами, внесеними у з-н №1246-VII від 06.05.2014 року)

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19.06.2014 року, відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає закононї сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протяхом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_3