1-кп/357/846/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.09.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, українець, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, судимого: 1) 19.11.1998 р. Залізничним районним судом м. Києва за ст. 142 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 11.7.2001 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 12 днів; 2) 23.7.2002 р. Фастівським міським судом за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3,71 КК України до 5 років 5 місяців 12 днів позбавлення волі; 3) 19.11.2002 р. Фастівським міським судом за ст. 186 ч.2,71 КК України до 6 років 6 місяців, звільнений 19.7.2007 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 6 днів; 4) 20.03.2009 р. Фастівським міським судом за ст. 185 ч.2,71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі, звільнений 13.7.2011 р. умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 20 днів, проживає АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.

Так, 16 липня 2015 р. близько 21 години ОСОБА_4 , знаходячись біля мосту по вул. Заярська у м. Біла Церква Київської області, умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, відкрито викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме із потерпілої, яка йшла по березі вздовж річки Рось шляхом ривка незаконно заволодів її золотим ланцюжком вагою 18,01 г вартістю 19811 грн. та золотим хрестиком вагою 1 г вартістю 1100 грн., який знаходився на шиї потерпілої ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчиненого злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим причинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 20911 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину, щиро розкаюється і дав покази, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що він раніше судимий, відбував покарання, звільнився із місць позбавлення волі. 16 липня 2015 р. близько 21 години він знаходячись біля мосту по вул. Заярська у м. Біла Церква, відкрито викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме із потерпілої, яка йшла по березі вздовж річки Рось шляхом ривка заволодів її золотим ланцюжком вагою 18,01 г вартістю 19811 грн. та золотим хрестиком вагою 1 г вартістю 1100 грн. У вчиненому щиро розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Назву викраденого відкрито майна, його вагу, вартість визнає, не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст.186 ч.2 КК України, визнає, не оспорює. Цивільний позов визнає. Просить суд суворо не засуджувати.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченим ОСОБА_7 в повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, потерпілої, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні покази обвинуваченого в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому його покази суд визнає достовірними.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за:

ст. 186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_4 раніше судимий: 1) 19.11.1998 р. Залізничним районним судом м. Києва за ст.. 142 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 11.7.2001 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 12 днів; 2) 23.7.2002 р. Фастівським міським судом за ст..ст. 186 ч.2, 185 ч.3,71 КК України до 5 років 5 місяців 12 днів позбавлення волі; 3) 19.11.2002 р. Фастівським міським судом за ст. 186 ч.2,71 КК України до 6 років 6 місяців, звільнений 19.7.2007 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 6 днів; 4) 20.03.2009 р. Фастівським міським судом за ст. 185 ч.2,71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі, звільнений 13.7.2011 р. умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 20 днів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується за місцем проживання позитивно, раніше судимий, після звільнення із місць позбавлення належних висновків для себе не зробив, знову вчинив тяжкий злочин, що, на думку суду, свідчить про стійку злочинну спрямованість поведінки ОСОБА_4 , його вперте небажання ставати на шлях виправлення, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, приходить до висновку що ОСОБА_4 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижній межі санкції частини 2 статті 186 КК України.

При цьому суд незважаючи на обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може їх визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу винного, який раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий злочин, що на думку суду, свідчить про стійку злочинну спрямованість поведінки ОСОБА_4 , вперте небажання ставати на шлях виправлення, не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Cуд вважає, що призначення ОСОБА_4 менш суворого покарання, буде недостатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

Вирішаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 20911 грн. з обвинуваченого, суд на підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України, вважає він підлягає задоволенню.

Речові докази: мобільний телефон Нокіа Е 50-1 із сім картою МТС, передані на зберігання матері обвинуваченого ОСОБА_8 , слід вважати повернутими власнику.

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 за цим кримінальним провадження не затримувався, під вартою не утримувався, запобіжний захід відносно нього не обирався.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку покарання ОСОБА_4 обчислювати з 18 вересня 2015 року.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдані матеріальні збитки у розмірі 20911 грн.

Речові докази: мобільний телефон Нокіа Е 50-1 із сім картою МТС, передані на зберігання матері обвинуваченого ОСОБА_8 - вважати повернутими власнику.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області