АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1189/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, кримінальне провадження №0002368 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м.Києва від 14 травня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м.Києва від 14 травня 2015 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень.

По справі вирішено питання щодо стягнення витрат за проведення експертизи.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 , 26 березня 2015 року приблизно о 08 годині 20 хвилин, перебуваючи за кермом технічно справного автомобіля «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині вулиці Межової зі сторони вулиці Червонопільської в напрямку проспекту Свободи в місті Києві.

Рухаючись у вказаному напрямку, приблизно навпроти будинку № 21 по вулиці Межовій в м.Києві, ОСОБА_8 розпочала виконувати маневр повороту ліворуч, з`їжджаючи з дороги в напрямку житлової зони, при цьому перетинаючи напрямок руху пішоходів від тротуару до тротуару.

Виконуючи вказаний маневр, не переконавшись у його безпечності, та у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, ОСОБА_8 порушила Правила дорожнього руху України, а саме, вимоги п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку та перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки; пп. «б» п. 2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі; п. 10.2, відповідно до якого виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 виразились в тому, що вона, керуючи технічно-справним автомобілем «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись приблизно навпроти будинку № 21 по вулиці Межовій в м.Києві, не переконалась у безпечності здійснюваного маневру та розпочала виконувати поворот ліворуч, з`їжджаючи з дороги в напрямку житлової зони, при цьому перетинаючи напрямок руху пішоходів від тротуару до тротуару, внаслідок чого було здійснено наїзд передньою частиною зазначеного автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась в попутному напрямку ліворуч відносно автомобіля «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 , по ділянці проїзної частини у вигляді заїзду в житлову зону.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 744/Е від 21 квітня 2015 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого колінного суглобу у вигляді перелому латерального виростку правої великогомілкової кістки, розриву передньої хрестоподібної зв`язки, ушкодження заднього рогу медіального меніску III ст., синовії ту, набряку м`яких тканин колінного суглобу.

Вищевказана закрита травма правого колінного суглобу за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Не погоджуючись з вироком суду потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м.Києва від 14 травня 2015 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання з позбавленням її права керування транспортними засобами.

Апелянт посилається на незаконність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вважає, що ОСОБА_8 необхідно позбавити права керування транспортними засобом на певний строк, оскільки саме з її вини вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Крім того зазначає, що оскільки чоловік ОСОБА_8 також керує транспортним засобом, тому може і повинен доставити дітей, в разі необхідності до навчального закладу чи до медичного закладу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_7 та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої ОСОБА_8 колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідноз якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог, в межах санкції статті.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, дані про особу обвинуваченої, яка не працює, оскільки виховує трьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, частково добровільно відшкодувала збитки потерпілій, раніше не судима, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої.

З огляду на викладене, доводи потерпілої щодо м`якості призначеного покарання, а саме необхідності призначення обвинуваченій ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити про те, що в суді першої інстанції прокурор та потерпіла просили призначити ОСОБА_8 саме таке покарання, як його призначив суд, зокрема без позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк.

Доводи потерпілої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що обвинувачена ОСОБА_8 відмовляється відшкодовувати витрати на її лікування та відновлення здоров`я, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки потерпіла не зверталась з цивільним позовом, а ні порядку кримінального, а ні в порядку цивільного судочинства, в якому б визначила суму відшкодування та надала з цього приводу відповідні докази на обгрунтування такої суми.

Колегія суддів, приймає до уваги доводи обвинуваченої ОСОБА_8 про тяжке матеріальне становище, проте, що чоловік не проживає разом із нею та дітьми з середини грудня 2014 року, а тому постійної допомоги та участі у вихованні не приймає, а відтак позбавлення права керування транспортним засобом суттєво вплине на виконання нею материнських обов`язків.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку і були підставою для його скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_8 судом першої інстанції ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства. Підстави для його скасування - відсутні, а тому апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м.Києва від 14 травня 2015 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4