Справа 688/3382/15-к
№ 1-кп/688/169/15
Вирок
Іменем України
15 жовтня 2015 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження №0000501 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляхова Теофіпольського району Хмельницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

встановив:

23 травня 2015 року близько 21 години, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив її за руки та умисно наніс два удари руками в голову та штовхнув на асфальтобетонне покриття проїзної частини вулиці. У результаті чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на підборідді, на зовнішній поверхні правого передпліччя, на внутрішній поверхні правого плеча, на внутрішній поверхні лівого плеча, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочині визнав частково. Не заперечував та підтвердив обставини конфлікту з потерпілою, а також вчинення відносно неї активних фізичних дій, однак викладав свою версію подій. Так, обвинувачений суду показав, що проживає в с. Серединці, ввечері 23 травня 2015 року випадково зустрів шваґра ОСОБА_7 , який є батьком потерпілої. Підвіз його на автомобілі до свого будинку, поблизу якого знаходилася ОСОБА_6 з дітьми. Між ОСОБА_7 та потерпілою розпочалася сварка, під час якої ОСОБА_6 грубо ображала свого батька нецензурними словами. На зауваження обвинуваченого відреагувала також нецензурними словами, чим дуже його образила. Тому ОСОБА_4 підійшов до неї, схопив за руки, вдарив в голову, відштовхнув, від чого потерпіла впала. Цивільний позов визнав частково на суму 2000 грн.

Дослідивши всі матеріали справи, суд дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у спричиненні тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, об`єктивно підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених судом доказів.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 23 травня 2015 року знаходилася в с. Серединці у матері, де випила пива. Ввечері разом з дітьми поверталася додому, чекала автобус на зупинці біля будинку, де проживає обвинувачений. Коли побачила свого батька ОСОБА_7 , який був з ОСОБА_4 , між ними розпочався конфлікт. Їй не сподобалося, що батько покликав її дітей, оскільки вони не спілкуються. Під час сварки з батьком у конфлікт втрутився ОСОБА_4 , який почав захищати ОСОБА_7 . Потерпіла нецензурно висловилась до обвинуваченого, на що він схопив її за руки і декілька раз вдарив в голову, штовхнув її і вона впала. До медичного закладу не зверталася, синці зійшли за тиждень, після ударів боліла голова. Вважає, що ОСОБА_4 заподіяв їй моральну шкоду, яка пов`язана з душевними стражданнями, пережитими стресом та болем через її побиття, яку вона оцінює у 20000 грн.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що 23.05.2015р. ОСОБА_4 підвіз його до свого будинку в с. Серединці. Біля будинку ОСОБА_8 сиділа його дочка ОСОБА_6 . Свідок покликав онука, на що ОСОБА_6 почала на нього кричати, ображати нецензурними словами. За нього заступився ОСОБА_4 , який обурився такою поведінкою дочки по відношенню до батька. ОСОБА_6 почала кричати і на ОСОБА_4 , ображати його нецензурними словами. Після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_6 за руки і відштовхнув, від чого вона впала. Нанесення ударів свідок не бачив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що в травні 2015 року на лавці біля її будинку в с. Серединці сиділа потерпіла ОСОБА_6 з дітьми. Напроти її будинку проживає ОСОБА_4 , який під`їхав на автомобілі з ОСОБА_7 батьком потерпілої. Між ОСОБА_9 почалася сварка. Свідок була від них на відстані 10 м, говорила по мобільному телефону і деталей конфлікту не знає. Бачила штовханину між ОСОБА_4 і потерпілою, під час якої обвинувачений ніби вдарив ОСОБА_6 , від чого вона впала. Після цього свідок викликала працівників міліції. Коли конфлікт припинився, свідок запитала обвинуваченого з приводу керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та забігла до свого будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_4 . Весною 2015 року у вечірній час вийшов на вулицю, бо почув крики та нецензурні висловлювання. Побачив, як ОСОБА_7 свариться з дочкою ОСОБА_6 . На зауваження свідка ОСОБА_6 образила його нецензурною лексикою. Конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не бачив.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що проживає в с. Серединці, поблизу ОСОБА_8 . Весною 2015 року почувши крики, вийшла на вулицю і побачила як на проїзній частині дороги стояли ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Вони розмахували руками та нецензурно виражалися один до одного, а діти знімали все це, із задоволенням, на мобільний телефон.
Допитаний в судовому засіданні за участю законного представника та педагога малолітній свідок ОСОБА_12 пояснив, що бачив як спочатку дід сварився з матір`ю ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_4 сварився з нею, вдарив її та штовхнув, від чого вона впала. Частину конфлікту зняв на мобільний телефон.
З висновку судово-медичної експертизи №210 від 26.05.2015 року вбачається, що у потерпілої виявлені такі тілесні ушкодження: синці на підборідді, на зовнішній поверхні правого передпліччя, на внутрішній поверхні правого плеча, на внутрішній поверхні лівого плеча. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваною, за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості (а. 17).
З висновків додаткової судово-медичної експертизи №270 від 26.06.2015 року, №315 від 30.07.2015 року вбачається, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок ударів ОСОБА_4 (а. 46).
Такі висновки експертизи узгоджуються із встановленими обставинами кримінального провадження, підтверджують показання обвинуваченого та потерпілої.
Крім того, винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується продемонстрованим у судовому засіданні відеозаписом, який підтверджує факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 (а.п. 42-43).
Оглянутий судом речовий доказ узгоджується із дослідженими судом доказами, у тому числі із висновком судово-медичної експертизи щодо локалізації та характеру виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України умисні дії, що виразилися у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, пов`язаним з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Проте, вчинення ОСОБА_4 хуліганства, за тих ознак, що визначені стороною обвинувачення, суд вважає не доведеним і не підтвердженим перевіреними у судовому засіданні доказами.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про хуліганство від 22 грудня 2006 року № 10, слід відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) обвинувачені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій обвинуваченого простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Так, у судовому засіданні встановлено, що до події 23 травня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були знайомі, в обвинуваченого до потерпілої раптово виникла особиста неприязнь через її нецензурні вислови до батька ОСОБА_7 та до нього особисто, які він сприймав як такі, що ображають його чоловічу гідність. Дії ОСОБА_4 , який спочатку схопив потерпілу за руки, а в подальшому вдарив її в голову та штовхнув, від чого вона впала, свідчать про те, що обвинувачений бажав спричинити потерпілій саме тілесні ушкодження через особисту неприязнь до неї, а не з інших мотивів, в т.ч. хуліганських.

Зазначені події, хоча і відбувались на вулиці в селі Серединці, однак в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_4 діяв з мотивів показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 відсутні ознаки, що вказують на вчинення ним хуліганства, а тому дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Так, в матеріалах провадження (а. 8) є заява ОСОБА_6 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за спричинення їй тілесних ушкоджень, а тому суд дійшов висновку, що додаткової заяви про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, не потрібно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, належить до злочину невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не працює, здоровий і працездатний, на утриманні має неповнолітню дитину.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, який є працездатним, але не працює, з огляду на види покарань, передбачених в санкції статті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді громадських робіт. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 зазнала фізичного болю та душевних страждань, перенесла стрес, що призвело до зміни її звичного способу життя. Враховуючи викладене, а також ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, виходячи із принципів розумності та справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, а її розмір має відповідати ступеню фізичних та душевних страждань особи, суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 3000 грн. Зазначена сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілої є достатньою сатисфакцією.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід не застосовувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у сумі 3000 (три тисячі) грн. У решті позову відмовити.

Речовий доказ цифровий носій «DVD-R», що міститься в матеріалах справи (а. 43), залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1