Кримінальне провадження № 1-кп/760/323/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене 18.02.2013 року до ЄРДР за № 0002860, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, такого, який працює неофіційно будівельником, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 18.03.1993 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного на праві власності;

- 26.08.1997 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного на праві власності;

- 18.01.2000 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 14.03.2003 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі (Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2003 року, вирок Подільського районного суду м. Києва від 14.03.2003 року змінено, перекваліфіковано злочин з ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі);

- 07.05.2007 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі (Бучанська ВК №85 Київської області) 07.08.2010 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, та, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин на території Солом`янського району при таких обставинах.
Так, ОСОБА_5 , 07.12.2012 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні корпусу №35 Київського політехнічного інституту, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 37, в одному із відчинених кабінетів на столі помітив мобільний телефон. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою наживи та власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою наживи та власного матеріального збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , 07.12.2012 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні корпусу №35 Київського політехнічного інституту, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 37, та, переконавшись у тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу до аудиторії таємно повторно викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Нокія 101», вартістю 279 гривень, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , в якому знаходилась картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 35 гривень, на рахунку якої були гроші в сумі 10 гривень, та картка мобільного оператора ПрАТ «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якої були гроші в сумі 5 гривень.
Після цього, ОСОБА_5 , таємно повторно викравши чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 та утримуючи його при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 339 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення від 23 грудня 2015 року, яку було укладену між ОСОБА_4 , який є потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002860 від 18.02.2013 року, та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту даної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно даної угоди, сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 не бажає з боку обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких відшкодувань, оскільки матеріальну шкоду, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відшкодовано в повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 5 ст. 474, ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вказав, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, просив затвердити угоду про примирення, укладену 23 грудня 2015 року між ним, як потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002860 від 18.02.2013 року, та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні. Пояснив, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого він не має, оскільки обвинуваченим повністю відшкодовано завдану шкоду, зазначену угоду про примирення укладали добровільно, про що надав відповідну заяву, яка міститься в матеріалах провадження.

На підставі пояснень обвинуваченого, пояснень потерпілого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, обвинуваченого, беручи до уваги пояснення потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, внесеного в ЄРДР за № 0002860 від 18.02.2013 року, приходить до такого висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно вимог ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, що закріплені ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину і характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є умисним закінченим злочином середньої тяжкості. Узгоджене покарання, зазначене в угоді, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України та відповідає санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Як особа, ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий, не одружений, працює, осудний, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Визнання вини та щире розкаяння у вчиненому судом визнаються як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку прокурора, який просив затвердити угоду про примирення від 23 грудня 2015 року, яку було укладену між ОСОБА_4 , який є потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002860 від 18.02.2013 року, та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про примирення від 23 грудня 2015 року, яка відповідає вимогам ст. 471 КПК України, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, визнавши ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого, відсутність тяжких наслідків від вчиненого та матеріальної шкоди, вищенаведені судом дані про особу обвинуваченого, думку прокурора, суд вважає, що узгоджене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України, цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його можливого виправлення, яке можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства, та попередження нових злочинів.

Узгоджене покарання за глибоким переконанням суду є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, у зв`язку з повним відшкодуванням завданої матераільної шкоди потерпілому, шляхом повернення в повному обсязі викраденого майна.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 23 грудня 2015 року, укладену між ОСОБА_4 , який є потерпілим в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002860 від 18.02.2013 року, та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, з обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України, - до набрання вироком чинності, - залишити без змін.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Нокія 101», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який було вилучено у ОСОБА_5 в ході огляду місця події 18.02.2013 року за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 37 та був переданий потерпілому ОСОБА_6 під зберігальну розписку, - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_4 , як власника.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: