Справа № 1801/3334/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2012 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

при секретарі: Федорченко Г. В.,

з участю прокурора: Топоркової О. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації, неодруженої, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючої, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, не інваліда, згідно ст. 89 КК України раніше не судимої ,

за ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

22 жовтня 2012 року близько 14 години ОСОБА_1 знаходячись на пасовищі, розташованому неподалік від вулиці Виселок у с. Москаленки Білопільського району Сумської області, побачила стадо качок, що належить ОСОБА_2, які паслись без нагляду. В цей час у неї виник умисел на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки качок для подальшого їх використання для своїх цілей.

Реалізуючи свій злочинний умисел та впевнившись, що її дії носять таємний характер, ОСОБА_1 підійшла до качок, які паслись у табуні, і шляхом вільного доступу відловила двох із них, вартістю 80 грн. кожна, склала у мішок, що був при ній, та перенесла додому.

Вподальшому викрадених качок ОСОБА_1 використала у своїх корисливих цілях.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_1 завдала ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 160 грн.

Виконуючи вищевказані дії, ОСОБА_1 розуміла їх суспільну небезпечність, передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала повністю, щиро розкаялась і показала, що 22 жовтня 2012 року близько 14 години вона знаходилась на пасовищі, розташованому неподалік від вулиці Виселок у с. Москаленки Білопільського району, де побачила стадо качок, які паслись без нагляду, двох із яких вона вирішила викрасти. Впевнившись, що її ніхто не бачить, вона підійшла до табуна качок і відловила двох із них, склала їх у мішок, що був при ній, та перенесла додому. Коли прийшли співробітники міліції, вона качок віддала.

Оскільки підсудною та іншими учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорюються, вони правильно розуміють зміст цих обставин і у них немає сумнівів у добровільності та істинності позицій, суд, розяснивши, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 299 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів справи

Таким чином суд вважає, що факт скоєння ОСОБА_1 злочину при обставинах, відображених в описовій частині вироку, доказаний повністю і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи підсудній вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, а також особу підсудної, яка задовільно характеризується за місцем проживання, згідно ст. 89 КК України раніше не судима, ніде не працює, а також визначені ст. 66 КК України помякшуючі її відповідальність обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину і встановленню істини в справі.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_1 в ході судового слідства не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, що помякшують відповідальність ОСОБА_1 та істотно знижують ступінь вчиненого нею злочину, особу підсудної, суд вважає, що за вчинення останньою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, можливо призначити їй покарання, передбачене санкцією статті, у виді громадських робіт, враховуючи також те, що на підсудну обмеження, встановлені ст. 56 КК України, не поширюються.

Під час досудового слідства ОСОБА_1 запобіжний захід не обирався. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 148 КПК України у неї було відібрано письмове зобовязання про явку на виклик слідчого та суду. Даного зобовязання ОСОБА_1 не порушувала, а тому суд вважає, що до набрання чинності вироком суду необхідності у обранні їй запобіжного заходу немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винною вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання за цим законом у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя