Справа № 192/1673/15-к
Провадження № 1-в/192/479/15
Ухвала
"02" листопада 2015 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_5 , 1959 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 21.04. 2008 року засуджено Христинівським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.117, ч.2 ст.118, ч.2 ст.42 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 9 років

До Солонянської виправної колонії №21 для відбування покарання засуджений прибув 27 листопада 2014 року. Строк покарання закінчується 25.04.2016 року.

07 жовтня 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що він у колоніях сумлінно працює, має 5 заохочень, дупустив одне порушення режиму утримання, за що на нього було накладене стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, не бере участі у роботі самодіяльних організацій. Має 5 заохочень, мав одне стягнення за порушення режиму утримання у 2013 році. Адміністративною комісією ЗВК №58 в Хмельницькій області 12.01.2014 року засудженому відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів своє виправлення. До СВК-21 ОСОБА_5 переведено як такого, що стає на шлях виправлення, в порядку ст.101 КВК України.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , уважаючи, що він не довів своє виправлення, оскільки не бере участі у програмах диференційованого впливу та роботі самодіяльних організацій засуджених, у організації виховних заходів.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Адміністрація СВК №21 на адміністративній комісії дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення і до нього недоцільно застосовувати ст.81 КК України, посилаючись на те, що він не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій, не бере особисту участь в організації виховних заходів.
З наданих адміністрацією колонії письмових доказів, які досліджені у судовому засіданні: характеристики та довідки про заохочення та стягнення, убачається, що засуджений ОСОБА_5 у 2013 році допустив одне незначне порушення режиму утримання, за що на нього було накладене стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, переводився з колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки (СВК-21) в порядку ст.101 КВК України, п`ять разів заохочувався за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що згідно ст.81 КК України є підставою застосування умовно-дострокового звільнення та спростовує доводи представника колонії про те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Згідно характеристики, ОСОБА_5 працевлаштований робочим в їдальні установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, виконує роботи із самообслуговування, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці під контролем адміністрації.

Витяг з протоколу адміністративної комісії від 23.01.2014 року про те, що засуджений не довів своє виправлення, не вмотивований будь-якими доводами та фактами.

Суд приходить до висновку про наявність сталої позитивної динаміки у поведінці засудженого та необхідних і достатніх, передбачених статтею 81 КК України, підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 05 місяців 10 днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий