Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1902/15
Категорія: КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України

19.11.2015 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2015,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2015 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001729 від 23.12.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340,-ч. 1 ст. 366 КК України - повернуто прокурору.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, суд зазначив, що правова кваліфікація дій обвинуваченого визнана за ст. 366 КК України, водночас ст. 366 КК України змінювалась та викладалась в редакціях згідно із Законами: № 1508-VІ від 11.06.2009; № 2808-VІ від 21.12.2010; № 3207-VI від 07.04.2011; № 222-VІІ від 18.04.2013, № 1261-VІІ від 13.05.2014, а тому посилання в обвинувальному акті на норму Закону без визначення редакції, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на думку суду є некоректним та не відповідає вимогам ст. 291 КК України.
Крім того, суд вказав, що в обвинувальному акті, в порушення вимог ст. 291 КПК України, не викладені фактичні обставини провадження та не сформульовано обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме: незаконного перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненого службовою особою, в якому обов`язково має зазначатись, в тому числі, час і місце вчинення злочину, що прямо впливає на з`ясування питання щодо підсудності.
Також, суд вказав, що зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 зводиться виключно до обвинувачення останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 КК України, натомість об`єктивна сторона дій останнього по обвинуваченню за ст. 340 КК України, в направленому на адресу суду обвинувальному акті, не розкрита.
Крім того, в обвинувальному акті не викладено мотивів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також спосіб його вчинення в частині обізнаності в даних транспортних засобах, що рухалися в автоколоні.
Також, в обвинувальному акті не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням, наявність чи відсутність потерпілих в даному кримінальному провадженні.
Крім того, суд вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування, не в повній мірі відповідає ст. 109 КПК України, а саме, в реєстрі матеріалів відсутні дані про внесення відомостей до ЄРДР за №0001729 від 23.12.2014, з якого провадження виділено вказане провадження, чи призначалась в ньому група прокурорів, група слідчих, які дії в ньому проводились, про закриття яких кримінальних проваджень йдеться в п.п. 10,11та про виділення яких матеріалів досудового розслідування в п.12 реєстру матеріалів кримінального провадження.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду, просить її скасувати та призначити нове підготовче судове засідання у кримінальному провадженні з обвинувальним актом № 0001729 від 23.12.2014 щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в обвинувальному акті в повному обсязі викладені встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачення сформульовано належним чином, з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, містить в собі посилання на вичерпно встановлені досудовим розслідуванням місце та час вчинення кримінальних правопорушень так і виклад способу їх вчинення, а тому, на думку апелянта, висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України є безпідставним.
Також, прокурор зазначив, що обвинувальний акт містить в собі виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України, з зазначенням ролі підозрюваного та, зокрема, дій, які він виконував.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, правова кваліфікація дій обвинувачених осіб повинна відповідати кримінальному закону, за яким вони притягуються до кримінальної відповідальності.

Водночас, зазначені вимоги закону слідчими органами фактично виконані не були, а тому, з огляду на зміст викладених в обвинувальному акті подій та юридичної кваліфікації дій ОСОБА_7 , визначеної органом досудового розслідування, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що правова кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 366 КК України є неконкретною, та в обвинувальному акті не викладено фактичних обставин та не сформульовано у відповідності до цих обставин обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для повернення обвинувального акту з додатками прокурору.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в обвинувальному акті правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 визнана за ст. 366 КК України, водночас ст. 366 КК України змінювалась та викладалась в редакціях згідно із Законами: № 1508-VІ від 11.06.2009; № 2808-VІ від 21.12.2010; № 3207-VI від 07.04.2011; № 222-VІІ від 18.04.2013, № 1261-VІІ від 13.05.2014, а тому посилання в обвинувальному акті на норму Закону без визначення редакції, з урахуванням положень ст. 5 КК України, є некоректним та не відповідає вимогам ст. 291 КК України.
Крім того, в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини провадження та не сформульовано обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме: незаконного перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненого службовою особою, натомість, наведені поепізодно фактичні обставини провадження за ч.1 ст. 366 КК України, тобто, зміст формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 зводиться виключно до обвинувачення останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 КК України, при цьому мотивів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення не викладено взагалі.

Обґрунтованим вважає колегія суддів і висновок суду про те, що слідчі органи, в порушення п.3, 7 ч.2 ст. 291 КПК України, фактично не вказали розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наявність чи відсутність потерпілих в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, в ньому містяться номер та найменування процесуальної дії, час її проведення та реквізити процесуальних рішень, разом з тим, у ньому не розкрито зміст ряду процесуальних дій та рішень, що на думку колегії суддів, не дає можливості суду в судовому засіданні ретельно і повною мірою дослідити та перевірити зібрані під час досудового розслідування докази та постановити обґрунтоване рішення.

Оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування відображає хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, і є достатньо повним довідником матеріалів досудового розслідування, то, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляції прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, а висновок суду першої інстанції про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2015, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001729 від 23.12.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України - повернуто прокурору - залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: