Єдиний унікальний номер 233/3431/15-к
Номер провадження 11-кп/775/170/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області в місті Артемівську апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000664, внесеному в ЄРДР від 29 квітня 2015 року на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Пантаївка, міста Олександрія, Кіровоградської області, громадянин України, одружений, освіта неповна вища, не судимий, працював ПАТ «Оболонь» міста Олександрія зварником, командир відділення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодший сержант, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 200000 гривенеь, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 1200,29 гривень, вирішено питання про речові докази,

в с т а н о в и л а:

Згідно оскаржуваного вироку, 29 квітня 2015 року, приблизно о 17 годині військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_8 під час чергування на блокпосту «Перевал», розташованому поблизу АДРЕСА_2 зупинив ОСОБА_10 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на мотоциклі «DELTA» приїхав до блокпосту та почав образливо висказуватися у адресу військовослужбовців ЗС України. Запідозривши ОСОБА_10 на причетність до незаконного збройного формування так званої «Донецької народної республіки», ОСОБА_8 віддавши відповідний наказ молодшому сержанту ОСОБА_11 , на службовому автомобілі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває на балансі вищевказаної військової частини, під керуванням ОСОБА_11 , доставив ОСОБА_10 до блокпосту, розташованому на перехресті доріг АДРЕСА_3 , де за списками розшукуваних осіб, пов`язаних з незаконним озброєним формуванням так званої «Донецької народної республіки», перевірив причетність ОСОБА_10 до вказаного незаконного озброєного формування.

Після чого, ОСОБА_8 прийнято рішення про перевезення ОСОБА_10 за межі блокпосту «Перевал», відтак, ОСОБА_10 було доставлено на автомобілі ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , у район відвалу шахти «Святої Матрони», розташованої неподалік села Неліпівка Костянтинівського району Донецької області. Після цього, ОСОБА_10 вийшов з автомобілю і спробував вдарити ОСОБА_8 ногою у пах та кинувся тікати, вигукуючи у бік ОСОБА_8 погрози вбивством та образливі слова. У цей же день, приблизно о 17 годині 25 хвилин, більш точного часу не встановлено, бажаючи помститися за образливі дії ОСОБА_10 , ОСОБА_8 віддав останньому наказ зупинитися, проте ОСОБА_10 проігнорував зазначений наказ та продовжував бігти далі. Після чого, ОСОБА_8 , із закріпленої за ним вогнепальної зброї - автомату АКС-74 № НОМЕР_3 здійснив у автоматичному режимі 4 постріли вгору, що не привело до очікуваної реакції з боку ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, здійснив постріл у бік ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_8 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій - постріл у бік людини, передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 та свідомо допускав її настання. У результаті вчинення навмисних дій ОСОБА_8 , куля влучила у задню праву ділянку грудної клітини ОСОБА_10 та останньому були заподіяні: наскрізне вогнепальне кульове поранення грудної клітини з пошкодженням правої підключичної артерії, від чого ОСОБА_10 помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_10 стало наскрізне, вогнепальне, кульове поранення грудної клітини з пошкодженням правої підключичної артерії, ускладнене розвитком гострої крововтрати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.119 КК України як необережне вбивство та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК Уукраїни. Свої вимоги захисник мотивує тим, що обвинувачений не заперечує більшої частини встановлених вироком обставин, проте наміру вбивати ОСОБА_10 він не мав, оскільки бажав лише його зупинити. При цьому зауважує, що суд першої інстанції не врахував ряд важливих обставин, які мають суттєве значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_8 , а саме не врахований психологічний стан обвинуваченого, який знаходяться в зоні бойових дій, постійно має справу із смертельною небезпекою. Враховуючи висновок експерта про психічний стан здоров*я обвинуваченого, ні сторона обвинувачення, ні суд не спромоглися провести дослідження на предмет встановлення, чи заперечення факту знаходження ОСОБА_8 в стані психологічного афекту. Також вказує, що на аркуші 165 знаходиться висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 292, де відсутня досліджувальна та мотивувальна частини. З пояснень обвинуваченого вбачається, що останній постріл він направив в сторону від потерпілого, однак той продовжуючи бігти набіг на кулю, з чого захисник робить висновок, що ОСОБА_8 вчинив вбивство через необережність. Звертає увагу на те, що після вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 не вчинив жодної дії, направленої на приховування злочину. Зауважує, що дії ОСОБА_8 в частині застосування зброї повністю відповідали ст.ст. 195-198 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України. Крім того, обвинуваченим була подана явка з повинною, яку суд безпідставно визнав недопустим доказом та не врахував цю обставину як таку, що пом`якшує відповідальність. Звертає також увагу на те, що цивільний позов підписаний відповідачем. З урахуванням викладеного, а також особи обвинуваченого, відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, вважає можливим призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.119 КК України із застосуванням ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, підстав для її задоволення колегія суддів не знайшла.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд належно дослідив і правильно оцінив.

Як видно із матеріалів провадження, ОСОБА_8 свою вину визнав частково і з приводу обставин давав показання, зміст яких фактично не суперечив наведеним у вироку доказам і зводився до того, що він здійснив постріл в напрямку ОСОБА_10 , але скоїв ненавмисне вбивство, оскільки не мав наміру вбивати ОСОБА_10 , а бажав лише його зупинити.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 вини в умисному вбивстві ОСОБА_10 не визнав і давав показання, які різняться між собою лише в частині зробленого пострілу у бік потерпілого, оскільки спочатку він стверджував, що бажав припугнути убігаючого від нього ОСОБА_10 , направив у його сторону автомата та зробив постріл по ногах, але влучив у спину, а пізніше стверджував, що зробив постріл у бік ОСОБА_10 , але той продовжуючи убігати, сам «набіг» на кулю. Про подію, що сталася, керівництву не доповідав і зізнався у скоєному лише через декілька днів, коли на блокпост приїхали командири і розповіли про знайдений труп.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на такі докази.

Із показань потерпілої ОСОБА_9 видно, що ОСОБА_10 з повагою ставився до військовослужбовців Збройних Сил України. 29 квітня 2015 року біля 16 години ОСОБА_10 поїхав з дому на мопеді «DELTA» у поля в районі шахти «Святої Матрони» шукати погоничів тварин, щоб купити тварину та більше не повернувся. Через два дні вона звернулась до міліції, де їй були надані фотографії невпізнаних трупів, по одній із яких вона впізнала свого чоловіка. Спричинена їй матеріальна шкода обвинуваченим відшкодована у повному обсязі, тому наполягала на стягненні лише моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив суду, що приїхавши в район відвалу шахти «Святої Матрони» ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли з машини, і поки він розвертав автомобіль, почув 2-3 поодинокі постріли. Після цього, ОСОБА_8 повернувся до машини та надав йому наказ повертатися на позиції, а по дорозі розповів, що ОСОБА_10 висловлював на його адресу образи та погрози та намагався вдарити його у пах. Від удару той увернувся, а ОСОБА_10 почав бігти, тоді ОСОБА_8 зробив попереджувальні постріли. Повернувшись на позиції, він особисто про подію нікому не розповідав. Через пару днів на позицію приїхали командири та розповіли про знайдений труп ОСОБА_10 .

З висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 292 від 21 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 є психічно здоровим. В момент вчиненні інкримінованого правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення інкримінованого правопорушення не знаходився в тимчасово хворому розладі психічної діяльності. В теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує, так як не є душевнохворим. Під дії ст. 20 КК України (обмежена осудність) не підпадає.

Із даних висновку судово-медичного експерта № 88 від 30 квітня 2015 25 травня 2015 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_10 стало наскрізне, вогнепальне, кульове поранення грудної клітини з пошкодженням правої підключичної артерії, ускладнене розвитком гострої крововтрати. При судово - токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий сприт в концентрації 2,39%, що відносно живої людини можливо розцінити як алкогольне сп`яніння середнього ступеню (т.1 а.с.47-49).

Згідно з висновком експерта № 863 від 13 травня 2015 року два предмети, вилучені у ОСОБА_11 та ОСОБА_8 є ручною бойовою вогнепальною зброєю - автоматами Калашникова «АКС-74» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 , калібру 5,45 мм (5,45 х39мм), 1984 та 1983 року виготовлення відповідно, які придатні для стрільби (т.1 а.с. 108-118).

Відповідно висновку експерта № 793 від 12 травня 2015 року, п`ять гільз, вилучені під час додаткового огляду місця події від 01 травня 2015 року, а саме ділянки місцевості на розвилці двох ґрунтових доріг по відвалу поблизу шахти «Свята Матрона», є частинами проміжних патронів калібру 5,45х39 мм. Патрони, гільзи яких надані на дослідження, призначені для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова калібру 5,45 мм (АК-74; АК -74У, РПК - 74 та ін.). П`ять гільз, надані на дослідження промислового виробництва. Патрони, гільзи яких надані на дослідження, імовірно були стріляні з автоматичної вогнепальної зброї конструкції Калашнікова. П`ять патронів, гільзи яких надані на дослідження, відстріляні з одного екземпляру зброї (т.1 а.с. 80-85).

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються також наведеними у вироку іншими доказами: протоколами огляду місця події - ділянки місцевості, розташованої у Костянтинівському районі, Іванопільська сільська рада від населеного пункту Неліпівка Костянтинівського району до міста Дзержинська ( т.1 а.с.32-46, 63-69), протоколом огляду трупа з долученою фото таблицею (т.1 а.с.51-55), протоколами пред`явлення трупа для впізнання (т.1 а.с.56, 58), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.1 а.с.86-89, 90-93, 94-97), протоколами огляду предметів, схожих на автоматичну вогнепальну зброю системи «Калашникова» (т.1 а.с.99-100, 102-105), протоколом проведення слідчого експерименту (т.1 а.с.119-132), протоколом огляду мотоциклу «DELTA» з доданою фототаблицею (т.1 а.с. 134-135, 137-141).

З огляду на наведені докази, суд першої інстанції обґрунтовано відкинув показання ОСОБА_8 , що смерть ОСОБА_10 настала від його необережних дій, оскільки він сам «набіг» на кулю.

Показання ОСОБА_8 щодо обставин позбавлення життя ОСОБА_13 узгоджуються з його поясненнями при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи, з акту якої вбачається, що пояснюючи експертам обставини скоєного злочину, ОСОБА_8 звертав їх увагу на те, що він направив у сторону убігаючого потерпілого свій автомат, при цьому не зміг утримати його у руках. Бажав, щоб постріли пройшлись лише по ногах, але влучив ОСОБА_10 у спину.

Враховуючи дані судово-психіатричної експертизи № 292 від 21 травня 2015 року та дослідивши поведінку ОСОБА_8 під час розслідування справи та її розгляду в суді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його осудність.

Крім того, колегія суддів на підставі аналізу зібраних доказів переконується, що суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про відсутність активних дій з боку ОСОБА_10 , направлених у бік ОСОБА_8 , на той час, коли обвинувачений здійснив постріл у потерпілого.

Зазначені докази у своїй сукупності вказують на те, що між спробою ОСОБА_10 нанести удар ногою ОСОБА_8 та пострілом був певний проміжок часу, під час якого обвинувачений усвідомлював свої дії та керував ними. Наведене та дії ОСОБА_8 після скоєння злочину свідчать про безпідставність викладених у апеляційній скарзі доводів щодо перебування ОСОБА_8 в стані психологічного аффекту.

Що стосується доводів адвоката про те, що цивільний позов поданий відповідачем, то з матеріалів провадження, журналу судового засідання та технічного запису вбачається, що цивільний позов був поданий та підтримувався потерпілою ОСОБА_9 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір стягнутої моральної шкоди на користь потерпілої, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Таким чином, проаналізувавши наявні у провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому вироком злочині і правильною кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, а також з наведеними у вироку на обґрунтування такої кваліфікації переконливими мотивами.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 119 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, а також дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, спосіб життя, сімейний стан, відсутність судимостей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, його позитивні характеристики за місцем проживання, роботи та служби.

Крім того, суд першої інстанції цілком обґрунтовано послався у вироку на обставину, що помякшує покарання, якою є те, що ОСОБА_8 добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду та її думку з цих підстав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що визначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, немає, і в апеляційній скарзі захисника про це не йдеться.

Отже на переконання колегії суддів, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування вироку, судом першої інстанції припущено не було.

Враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ від 26 листопада 2015 року), колегія суддів вважає необхідним строк утримання ОСОБА_8 під вартою з 12 травня 2015 року по 17 лютого 2016 року зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ від 26 листопада 2015 року) строк утримання ОСОБА_8 під вартою з 12 травня 2015 року по 17 лютого 2016 року зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: