Справа №11а-427/2010 Головуючий у 1-й інстанції: Постигач Б.А.
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач: Гаврилов В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: Леона О.І.

суддів: Галапаца І.І., Гаврилова В.М.

за участю прокурора: Войценко А.І.

представника потерпілого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, засудженого ОСОБА_2 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 19.04.2010 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 в користь НД ЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області 3295,44 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Позов ОСОБА_3 до страхової компанії «Провідна» залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5400 грн. вартості лікування, а позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково і стягнуто 8000 грн. моральної шкоди і 2000 грн. за надання юридичної допомоги.

ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він, 30 грудня 2009 року, близько 19.30 год., керуючи по дорученню автомобілем НОМЕР_1, належний ОСОБА_4, рухаючись на автодорозі Львів-Тернопіль, в напрямку м.Львова, порушив п.п.1.2., 1.5., 1.10., 2.3(б)., 10.1., 11.2., 12.1., 13.1., 13.3. ПДР України та вимоги горизонтальної розмітки (вузька суцільна лінія), не справився із керуванням свого транспортного засобу, не обрав безпечну відстань та швидкість, проігнорував дорожню обстановку, у забороненому місці виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з зустрічним автомобілем марки «Фольксваген Гольф», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по даній автодорозі назустріч по своїй смузі руху. Внаслідок зіткнення водій автомобіля марки «Фольксваген Гольф» - ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя.

В апеляції прокурора вказується на необґрунтоване призначення судом суми штрафу нижче встановленого мінімуму санкцією статті Кримінального Кодексу України і він просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 3400 грн. штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить вирок місцевого суду змінити та виключити з вироку рішення суду про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а в решті вирок залишити без змін.

Зокрема зазначає, що суд при призначенні йому додаткової міри покарання порушив вимоги ст.334 КПК України та не мотивував своє рішення про позбавлення його права керувати транспортними засобами. Крім цього, вказує, що суд не врахував умов дорожньо-транспортної пригоди, того, що він раніше не судимий, має тривалий стаж керування транспортними засобами і за цей час не допускав порушень правил дорожнього руху та до адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, потерпілий претензій до нього не мав, просив не призначати йому суворого покарання.

Звертає увагу на те, що він працює на поставці товарів до магазинів та складів і для цих потреб орендує вищевказаний автомобіль «Мерседес-Бенц», ця робота для нього є єдиним засобом утримати та прогодувати сімю, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, в час вчинення ДТП він був цілком тверезий, в її настанні є вина і дорожніх служб, які не забезпечили нормальних умов для руху транспорту.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію і заперечив апеляцію засудженого ОСОБА_2, позицію засудженого ОСОБА_2, який повністю підтримав подану ним апеляцію та заперечив апеляцію прокурора, потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1, які підтримали апеляцію засудженого, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_5 до задоволення не підлягає, а апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині при вказаних у вироку обставинах повністю доведена і в апеляції не оспорюється.

Разом з тим місцевий суд призначаючи основне покарання ОСОБА_2 у вигляді штрафу на суму 1700 грн., яке є нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті Особливої частини КК України, в порушення вимог ст.334 КПК України належним чином не мотивував свого рішення і не послався на ст.69 КК України.

Враховуючи помякшуючі покарання обставини, які встановив місцевий суд ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, має неповнолітню дитину і батьків пенсіонерів, позитивно характеризується, а потерпілий просив не призначати йому суворого покарання, Колегія Суддів, вважає необхідним змінити вирок в порядку ч.2 ст.365 КПК України і застосувати ст.69 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.365 КПК України вирок суду 1-ї інстанції перевіряється Апеляційним судом в межах апеляції. В апеляції засудженого оспорюється лише обґрунтованість призначення додаткового покарання, тому заяву представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 щодо виправлення помилки у вироку в частині, що стосується цивільного позову Колегія Суддів не розглядає, оскільки вона може бути вирішена в порядку, передбаченому ст.409 КПК України.

Покарання засудженому ОСОБА_2 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням усіх даних про особу засудженого, обставин, що впливають на покарання, в тому числі тих, що зазначені в апеляції засудженого, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у суді 1-ї інстанції задоволити частково.

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В порядку ст.365 КПК України вирок Золочівського районного суду Львівської області від 19.04.2010 року змінити вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.1 ст.286 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у вигляді штрафу на суму 1700 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом шести місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: