Провадження № 1/461/13/15
У Х В А Л А
29.12.2015 року. м.Львів
Галицький районний суд м.Львова
в складі колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання захисника ОСОБА_7 , про звільнення з-під варти підсудного ОСОБА_16 , -
В С Т А Н О В И В :
захисник ОСОБА_7 , заявила клопотання про звільнення з під варти ОСОБА_16 . В обґрунтування клопотання покликається на те, що 04.04.2005 року ОСОБА_16 було затримано. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 06.04.2005 року, йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.02.2011 року ОСОБА_17 звільнено з - під варти. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.04.2013 року ОСОБА_17 знову обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Станом на 29.12.2015 року ОСОБА_17 перебуває під вартою 8 років 6 місяців 26 днів. Максимально визначений строк позбавлення волі за інкриміновані ОСОБА_17 злочини становить 15 років. Враховуючи вимоги абз.1 ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення, який має бути зарахований судом в разі призначення покарання у виді позбавлення волі, складає 17 років 1 місяць 22 дні. Оскільки строк попереднього ув`язнення відбутий ОСОБА_16 перевищує співвідношення, визначене абз.1 ч.5 ст.72 КК України, просить звільнити ОСОБА_16 з під варти у залі суду.
Законом України від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001р., № 25-26, ст.131) викласти в такій редакції: - «зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження».
Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Підсудний ОСОБА_16 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ст.93 КК України 1960 року, ч.2,ст. 115 КК України. Санкції даних статей передбачають довічне позбавлення волі.
Згідно ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що строк попереднього ув`язнення, відбутий підсудним, не перевищує співвідношення, визначене абзацом першим частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України, максимально можливий строк позбавлення волі - довічне позбавлення волі, передбачений саме Особливою частиною Кримінального кодексу для злочину, у якому підозрюється підсудній, тому підсудний не підлягає негайному звільненні судом з-під варти.
Також суд зазначає, що необхідність у запобіжному заході у виді взяття під варту не відпала, обставини з моменту обрання запобіжного заходу не змінилися, розгляд справи здійснюється спочатку, новим колегіальним складом суду, судове слідство знаходиться на стадії допиту потерпілих, підсудний обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі, може ухилятися від судового слідства та перешкоджати встановленню істини у справі, впливати на інших учасників кримінального провадження потерпілих та свідків, рішенням вищого суду був узятий під варту.
При розгляді клопотання суд також враховує ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів в конкретних обставинах місця і часу їх вчинення, стійкість зв`язків співвиконавців злочинів, оцінює суворість покарання, що загрожує особі у разі доведення та визнання її винною, з урахуванням ст.12 КК України. Також суд враховує міцність відповідних соціальних зв`язків у місці постійного проживання підсудного, суспільний резонанс та публічний інтерес справи, розмір шкоди, завданої злочинами.
Відповідно до ст.148 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Згідно ст.150 КПК України, при вирішенні питання про застосування чи зміну запобіжного заходу враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Відповідно до ст.165 КПК України запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або у раніше обраному запобіжному заході.
Враховуючи наведене, особу підсудного, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, суд приходить до висновку про безпідставність клопотання оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підсудного, необхідність у запобіжному заході не відпала.
Керуючись ст.ст.148-151, 155,165,165-1, 274 КПК України /в редакції 1960 року/, ст.72 КК України, суд ,-
У Х В А Л И В :
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення з-під варти підсудного ОСОБА_16 відмовити за безпідставністю.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3