Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/950/15-к
1-кп/291/46/15
Україна
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
15 вересня 2015 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрово-Дальне, Красногірського району Московської області Російської Федерації, громадянина України, працюючого в ТОВ «Сігнет-Центр», освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий в АДРЕСА_2 , засуджений 19.03.2015 року Ружинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України ,-
19.03.2015р. ОСОБА_4 вироком Ружинського районного суду засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 125 КК України до покарання не пов`язаного з позбавленням волі у вигляді 120 годин громадських робіт.
23.04.2015р. розпорядження та вирок Ружинського районного суду від 19.03.2015р. були прийняті до виконання Ружинським РП КВІ УДПтС України в Житомирській області.
07.05.2015р. працівниками Ружинського РП КВІ УДПтС України в Житомирській області ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання та попереджено про кримінальну відповідальність передбачену ч.2 ст. 389 КК України. Цього ж дня ОСОБА_4 встановлено дні явки на реєстрацію до Ружинського РП КВІ Житомирської області, 1, 2, 3 четвер кожного місяця.
Відповідно до листка реєстрації, засуджений допустив неявку 14.05.2015р., 21.05.2015р., 04.06.2015р., 11.06.2015р., 02.07.2015р., за що його неодноразово попереджено про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та роз`яснено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Свої дії направлені на ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, останній пояснив тим, що він працює різноробочим у ТОВ «Сігнет-Центр» у зв`язку з чим не може відбувати вказане покарання.
16.07.2015 року ОСОБА_4 вручено направлення на відбування громадських робіт до Карабчиївської сільської ради за вих. № 343, де останній мав приступити до відбування призначеного судом покарання.
Розпорядженням Карабчиївської сільської ради № 8 від 17.07.2015 «Про виконання громадських робіт» ОСОБА_4 17.07.2015р. прийнято для виконання вироку суду у вигляді відпрацювання 120 годин громадських робіт. Засудженому встановлено графік відбування покарання, згідно якого останній мав відбути вказане покарання з 17 липня 2015 року по 31 липня 2015 року.
Для сприяння виконання вироку Ружинського районного суду від 19.03.2015р., відповідно до наказів № 886-Кп від 10.07.2015р., № 946-Кп від 20.07.2015р., № 982-Кп від 27.07.2015р. керівництвом ТОВ «Сігнет-Центр» ОСОБА_4 було надано відпустку без збереження заробітної плати з 13.07.2015р. по 17.07.2015р., з 20.07.2015р. по 24.07.2015р., з 27.07.2015р. по 31.07.2015р. загальною тривалістю 15 календарних днів.
Незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_4 неодноразово попереджався про умови та порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність за їх порушення, він умисно, систематично, без поважних причин порушував встановлений порядок та умови відбування покарання і не приступив до відпрацювання громадських робіт 20 липня 2015 року, 21 липня 2015 року, 22 липня 2015 року, 23 липня 2015 року, 24 липня 2015 року, 27 липня 2015 року, 28 липня 2015 року, 29 липня 2015 року, 30 липня 2015 року, 31 липня 2015 року і станом на 12.08.2015 року, не відпрацював 116 із 120 годин, встановлених йому графіком виходу на роботу засудженого, затвердженого розпорядженням Карабчиївської сільської ради.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт.
Згідно з угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, а саме у виді арешту строком на 1 (один) місяць. На підставі вимог ст., ст. 71, 72 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання у вигляді 1 місяця арешту та невідбутої частини покарання за вироком Ружинського районного суду від 19.03.2015 року у вигляді 10 діб арешту та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) діб. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Після роз`яснення обвинуваченому його прав та наслідків укладання угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду. Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, вислухавши думку учасників процесу переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а саме від відбування громадських робіт, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоду про визнання винуватості міру покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлено, арешт на майно ОСОБА_4 не накладався, судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду від 12 серпня 2015 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ружинського району Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12 серпня 2015 року покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 (один) місяць арешту.
На підставі вимог ст., ст. 71, 72 КК України, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання у вигляді 1 місяця арешту та невідбутої частини покарання за вироком Ружинського районного суду від 19.03.2015 року у вигляді 10 діб арешту та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 10 (десять) діб.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - особисте зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.,ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1 .