Справа № 727/6922/15-к
Провадження № 1-кп/727/306/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю учасників судового процесу

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці кримінальне провадження №0002285 від 28.07.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівенської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина РФ, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

1. вироком від 16.06.2012 року Шевченківського районного суду м. Чернівці за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.,

2. вироком від 30.01.2013 року Шевченківського районного суду м. Чернівці за ст.191 ч.3 КК України до покарання у вигляді - трьох років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 27.07.2015 року біля 16.00 години, перебуваючи по вулиці Південно Кільцевій м. Чернівці, біля будинку №5 спілкувався із малознайомою йому ОСОБА_5 та скориставшись її відсутністю і увагою сторонніх осіб, повторно, умисно, протиправно викрав в останньої мобільний телефон, марки «Самсунг Гелексі С-3» та зарядний пристрій до цього телефону, загальною вартістю 2500,00 грн., після чого, з місця вчинення злочину пішов, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення визнав повністю та суду в порядку вимог 351 КПК України надав показання про те, що дійсно він 27.07.2015 року після обіду біля дитячої площадки побачив ОСОБА_5 , з якою до цієї дати бачився лише один раз, та після розмови з нею, він скориставшись відсутністю потерпілої, яка відійшла в сторону, побачивши що за ним ніхто з сторонніх не спостерігає, взяв зі столику мобільний телефон, залишений ОСОБА_5 і пішов з дитячої площадки, повідомивши останню, що ще повернеться, при цьому достеменно знаючи, що наміру повертатися він не має. В подальшому мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі С-3» він забрав до себе додому, а згодом на неодноразові звернення повернути телефон віддав його потерпілій. В скоєному щиросердечно розкаявся, просить його суворо не наказувати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин справи, повністю визнав свою вину, в скоєному розкаявся і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст та правові наслідки застосування ст. 349 ч.3 КПК України йому роз`яснені, те, що відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку прокурора, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, окрім тих документів, що характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України, так як в судовому засіданні, з достовірністю установлено, що обвинувачений вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, за кваліфікуючою ознакою повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання.

Згідно ст. 12 ч.3 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся, в потерпілої ОСОБА_5 до останнього претензій матеріального,морального характеру не має; те, що ОСОБА_4 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, кримінальне правопорушення вчинений в період не знятої і не погашеної судимості, відповідно на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, знаходиться з 2012 року на диспансерному обліку в наркологічному диспансері; має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно, суспільно корисною працею не займається, офіційно ніде не працює. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність завданої шкоди потерпілій.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, вищенаведене, а також обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про винну особу, суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 є не можливим без ізоляції від суспільства і обвинуваченому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції передбаченої ст. 185 ч. 2 КК України та не знаходить підстав для застосування відносно обвинуваченого статей 69, 75, 76 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обиралися; цивільного позову в рамках кримінального провадження заявлено не було. Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України; судові витрати вирішити в порядку вимог ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання.

Речовий доказ, за постановою слідчого від 07.08. 2015 року мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі С-3» та зарядний пристрій до цього телефону, добровільно видані ОСОБА_6 повернути власнику, потерпілій ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_2 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 (тимчасова посвідка НОМЕР_1 від 03.11. 2011 року на користь держави судові витрати, за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 552,42 грн. (довідка про вартість на проведення експертизи (а.с. 20 крим провадж.).

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілій по справі.

Суддя ОСОБА_1