Справа № 539/1613/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2015 року м..Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни кримінальне провадження №0000137 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березове Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, освіта вища, працюючого на посаді інспектора відділу ДАІ з обслуговування Гребінківського району УДАІ УМВС України в Полтавській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ згідно наказу УМВС України в Полтавській області №112 о/с від 04.04.2014 року на посаді інспектора відділу ДАІ з обслуговування Гребінківського району УДАІ УМВС України в Полтавській області, будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, вчинив умисний злочин проти правосуддя передбачений ч.1 ст.384 КК України, який виразився у завідомо неправдивому показанні свідка під час здійснення досудового розслідування та в суді, за наступних обставин.

Слідчим відділом прокуратури Полтавської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.02.2014 року за ч.2 ст.365 КК України відносно заступника начальника начальника кримінальної міліції Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 , за результатами якого було направлено до Лубенського міськрайонного суду обвинувальний акт.

12 лютого 2014 року, діючи умисно з метою приховання неправомірних дій ОСОБА_7 , під час допиту в якості свідка у вищевказаному кримінальному провадженні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, в приміщенні прокуратури Гребінківського району по вул.Петровського, 16 в м.Гребінці Полтавської області, в період часу з 17 години 55 хвилин по 19 годину 00 хвилин, ОСОБА_5 надав завідомо неправдиві покази стосовно подій, які відбувались 04.02.2014 року в Лубенському обласному наркологічному диспансері відносно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: повідомив про те, що він та ОСОБА_7 під час перебування в Лубенському обласному наркологічному диспансері не вчиняли жодних насильницьких дій відносно потерпілого.

7 квітня 2014 року під час проведення допиту в якості свідка у кримінальному провадженні №0000002 в період часу з 10 години 05 хвилин по 11 годину 45 хвилин в приміщенні прокуратури Полтавської області в м.Полтаві по вул. 1100 річчя Полтави, 7, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, ОСОБА_5 умисно надав завідомо неправдиві показання, аналогічні попереднім, стосовно подій, які відбувались 04.02.2014 року в Лубенському обласному наркологічному диспансері відносно потерпілого ОСОБА_8

21 листопада 2014 року в судовому засіданні в приміщенні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по вул. Монастирській, 17 в м.Лубнах Полтавської області, під час розгляду справи №539/2235/14-к по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК України, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, ОСОБА_5 у період часу з 10 години 24 хвилин по 11 годину 13 хвилин умисно надав завідомо неправдиві показання з приводу подій, які відбулись 04.02.2014 року в Лубенському обласному наркологічному диспансері відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 1 квітня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.365 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, на підставі ст.54 КК України позбавлено спеціального звання «майор міліції».

Відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області показання ОСОБА_5 визнано завідомо неправдивими, які не відповідають дійсності, дані зацікавленою особою і спростовуються показаннями інших незацікавлених свідків.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, наданими доказами, заслухавши доводи сторін обвинувачення та захисту, покази свідків, суд вважає недоведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з наступних підстав.

Обвинувачення інкримінує ОСОБА_5 те, що 12 лютого та 7 квітня 2014 року він під час досудового розслідування, будучи допитаним в якості свідка, надав завідомо неправдиві покази про те, що він та ОСОБА_7 під час перебування в Лубенському обласному наркологічному диспансері не вчиняли жодних насильницьких дій відносно потерпілого ОСОБА_8 .

Хоча ОСОБА_5 не висувалося обвинувачення у вчиненні насильницьких дій щодо ОСОБА_8 та його вина у вчиненні такого діяння не була встановлена в судовому порядку, сторона обвинувачення фактично посилається на його причетність до вчинення вказаного злочину, на що вказує використане в обвинувальному акті формулювання: "надав завідомо неправдиві покази ... а саме: повідомив про те, що він та ОСОБА_7 під час перебування в Лубенському обласному наркологічному диспансері не вчиняли жодних насильницьких дій відносно потерпілого.".

Водночас, слід зважати на особливості процесуального становища свідка. Так, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Тобто, свідок - це людина, яка була присутня при якійсь події, щось особисто бачила або чула. Покази свідків стосуються осіб та обставин, які безпосередньо не пов`язані з його особою. За таких обставин, процесуальне становище свідка, як правило, не впливає на його ставлення до справи і не позначається на достовірності показань. Саме у зв`язку з цим закон покладає на свідка обов`язок давати правдиві показання. Особи, які не підпадають під наведені критерії, не можуть нести відповідальність за завідомо неправдиві показання. Враховуючи викладене, в даному випадку завідомо неправдиві покази ОСОБА_5 щодо його участі у вчиненні насильницьких дій можна розцінити як спосіб намагання захистити себе від можливого обвинувачення у вчиненні злочину та уникнути кримінальної відповідальності, що виключає його відповідальність за ст. 384 КК України. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі ВСУ №5-1859км07 від 15 травня 2007 року. За таких обставин, склад злочину передбачений ч.1 ст. 384 КК України в діях ОСОБА_5 відсутній.

Що стосується надання ОСОБА_5 завідомо неправдивих показів про те, що ОСОБА_7 під час перебування в Лубенському обласному наркологічному диспансері не вчиняв жодних насильницьких дій відносно потерпілого ОСОБА_8 , то його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від дачі показів, скориставшись правом передбаченим ст.63 Конституції України.

Водночас, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не підтвердили вчинення ОСОБА_5 насильницьких дій або його присутність під час вчинення таких дій відносно ОСОБА_8 , а також те, що він особисто бачив чи чув про застосування таких дій 04.02.2014 року в Лубенському обласному наркологічному диспансері.

Так, свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона працює дитячим лікарем в Гребінківській ЦРЛ. 04.02.2014 року ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою і нею було констатовано забій правої кисті та незначне садно на лобі, яке навіть не кровоточило. Направлення до хірурга вона не давала, а лише рекомендувала таке звернення. Зазначила, що без рентгенівського знімка перелом без зміщення встановити неможливо. Висновок про перелом зробив інший лікар. Походження травми кисті ОСОБА_8 пояснив тим, що його побили невідомі під час ремонту власного автомобіля. Після огляду ОСОБА_8 та надання йому допомоги, вона повідомила про даний факт міліцію.

Також свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що була присутня під час освідування ОСОБА_8 на стан сп`яніння. Його поведінку не пам`ятає. Хто з працівників ОВС був присутнім під час освідування також не пам`ятає. В її присутності жодних заходів впливу на ОСОБА_8 не здійснювалось.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що працює молодшою медсестрою в Лубенському обласному наркологічному диспансері. З часу подій, про які її допитують минуло близько півтора роки і вона не пам`ятає свої покази та не пам`ятає як допитували ОСОБА_5 . Пам`ятає, що почула шум в курилці диспансеру, таке іноді буває. Коли відкрила двері до курилки, то побачила, як щось рухається в кутку. В курилці було темно, вікна там немає, вона навіть не бачила скільки там було людей, однак впевнена, що це були не хворі диспансеру. В коридорі зустріла медсестру ОСОБА_13 , яка вийшла з маніпуляційної, та якій вона розповіла про шум в курилці. Обвинуваченого ОСОБА_5 в диспансері не бачила.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що працює лікарем-наркологом в Лубенському обласному наркологічному диспансері. Про події, з приводу яких її допитують, розповіла, що близько 16 години один міліціонер та один цивільний на експертизу на стан наркотичного сп`яніння привели двох осіб. Хто конкретно і кого привів вона не пам`ятає. Один з освідуваних погодився на огляд, а інший відмовився, поводився збуджено, не виконував інструкції лікаря. Після відмови пройти тест лікар зробила висновок на підставі фізіологічних показників підекспертного (клінічні прояви, зовнішні показники емоції, дратівливість, звужені зіниці). Міліціонер та цивільна особа забрали документи та пішли. В її присутності силу до освідуваного не застосовували. Свої покази надані в судовому засіданні по обвинуваченню ОСОБА_7 підтримує.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що з часу подій, про які її допитують минуло багато часу і вона нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що працює медсестрою в Лубенському обласному наркологічному диспансері. ОСОБА_5 бачила одного разу на своєму чергуванні в лютому 2014 року. Вона була на чергуванні в маніпуляційному кабінеті, коли почула шум з приміщення курилки. Вона закінчила лічити препарати, закрила сейф та пішла перевірити що відбувається в курилці. З часу, як вона почула шум і дійшла до курилки минуло близько 5 хвилин. В курилці вона Побачила ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ще одного чоловіка, які розмовляли на підвищених тонах. Застосування фізичного впливу вона не бачила. ОСОБА_13 попередила чоловіків аби вони не шуміли. Після цього чоловіки вийшли на подвір`я.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що працює оперуповноваженим карного розшуку в Гребінківському РВ. Під час подій щодо можливого застосування сили до ОСОБА_8 присутній не був. Після цього здійснював допит ОСОБА_8 за іншим кримінальним провадженням по факту зберігання наркотичних засобів. ОСОБА_8 був доставлений на допит, записаний в журналі, в кабінеті на допиті перебував близько 40 хвилин. Пояснення писав оперуповноважений зі слів ОСОБА_8 , а останній розписався. Жодних тілесних ушкоджень на ОСОБА_8 не бачив, останній ні нащо не скаржився, про ушкодження не повідомляв. Після допиту ОСОБА_8 залишив РВ, розписавшись в журналі про відсутність у нього претензій.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що працює на посаді начальника відділу ДАІ Гребінківського району, де також працює ОСОБА_5 . Минуло близько півтора роки з часу подій про які йде мова. Йому відомо, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 возили на освідування ОСОБА_8 , оскільки була підозра на керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Також на освідування возили ОСОБА_16 . Суд визнав ОСОБА_8 винним в порушенні ПДР та наклав адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 свідок не бачив.

Суд критично розцінює надані в судовому засіданні покази свідка ОСОБА_17 , дружини ОСОБА_8 , оскільки про походження тілесних ушкоджень у чоловіка їй відомо виключно з його слів. Зокрема, свідок розповіла, що ОСОБА_8 приїхав з роботи додому і пішов до ОСОБА_16 аби замінити на машині розбите скло. Потім чоловік зателефонував їй і сказав, що його кудись везуть. Пізніше повідомив, що знаходиться в Лубенському наркодиспансері. ОСОБА_8 вона зустріла вже після допиту в Гребінківському РВ, у нього була опухла рука, забруднені в крові лоб та шапка. Після цього ОСОБА_8 відбув 10 діб арешту, але за що вона не знає. З цих показів залишається невідомим за яких обставин та в який саме проміжок часу ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, хто при цьому був присутній.

Фактично обвинувачення ґрунтується лише на показах ОСОБА_8 , котрий повідомив, що 04.02.2014 року він повернувся з роботи в м.Києві додому в м.Гребінка. Належний йому автомобіль знаходився на ремонті у зв`язку з необхідністю заміни розбитого скла. Він взяв нове скло і пішов до хлопця, який займався ремонтом автомобіля ОСОБА_16 . Під час заміни скла приїхали працівники міліції і сказали, що ОСОБА_8 та ОСОБА_16 знаходяться під дією наркотиків. Після цього працівники міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відвезли його та ОСОБА_16 на освідування до Лубенського наркодиспансеру, куди вони приїхали близько 16-17 години. ОСОБА_16 пройшов тест на стан наркотичного сп`яніння, а ОСОБА_8 став вимагати надати йому дані про термін придатності тесту, однак йому відмовили, а тому він вилив аналіз сечі у раковину. Тоді ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стали тиснути на нього психологічно в кабінеті лікаря-нарколога ОСОБА_11 намагалися зняти з нього куртку. Тоді лікар попросила вивести ОСОБА_8 з кабінету. Вказані працівники міліції вивели його до курилки, стали заламувати руки. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_5 покласти ОСОБА_8 на живіт. В курилці було темно, світло від лампочки було тьмяним. ОСОБА_5 був в форменому одязі, а ОСОБА_7 в цивільному. ОСОБА_7 давав вказівки ОСОБА_5 . ОСОБА_8 став кликати на допомогу. До курилки заходила жінка віком близько 40-50 років, зробила зауважецьомуння. В цей час працівники міліції тримали ОСОБА_8 за закручені назад руки. Коли ОСОБА_8 тримали та викручували руки, то він відчув хруст у пальці. Крім того, коли його смикали, то він вдарився головою (лобом) об стіну. Близько 19-20 години його привезли назад до м.Гребінки, до райвідділу міліції, куди він зайшов на допит до працівника міліції ОСОБА_14 . Біля відділку міліції ОСОБА_8 зустріла його дружина. Після того, як працівники міліції відпустили ОСОБА_8 , то він звернувся до лікарів з приводу зламаного пальця. При цьому, ОСОБА_8 зазначив, що працівники міліції затримали його безпідставно і жодних правопорушень він не вчиняв, але суд йому не повірив і призначив покарання у виді 10 діб адміністративного арешту.

При цьому, суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_8 категорично заперечує факт керування ним автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та правомірність його затримання працівниками міліції. Водночас, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, витребуваної з Гребінківського районного суду Полтавської області, вбачається, що 04 лютого 2014 року близько 14 години 55 хвилин, по вул.Леніна в м.Гребінка Полтавської області, ОСОБА_8 керував автомобілем ВАЗ-21011 д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Наявність стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_8 підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду, в якому за підписом лікаря-нарколога Сурмач зазначено: « ОСОБА_8 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (клініческі)». При цьому, з медичного висновку вбачається, що ОСОБА_8 був направлений на огляд інспектором ВДАІ Гребінківського РВ УМВС лейтенантом міліції ОСОБА_5 . Постановою Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді 10 діб адміністративного арешту. Вказана постанова суду не оскаржена, не скасована та набрала законної сили.

Розцінюючи всі покази, як рівні в своїй доказовості, тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченого відповідно до принципу презумпції невинуватості, суд вважає недостатніми покази потерпілого для встановлення вини ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачення в частині надання ОСОБА_5 21 листопада 2014 року в судовому засіданні в приміщенні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по вул. Монастирській, 17 в м.Лубнах Полтавської області, під час розгляду справи №539/2235/14-к по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК України завідомо неправдивих показань є неконкретизованим, не зазначено в чому саме полягали завідомо неправдиві показання. Обвинувачення в цій частині сформульовано загальною фразою: «з приводу подій, які відбулись 04.02.2014 року в Лубенському обласному наркологічному диспансері відносно потерпілого ОСОБА_8 ».

Що стосується письмових та речових доказів, наданих стороною обвинувачення, то вони жодним чином не доводять вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 під час досудового розслідування за своїм змістом співпадає з показами наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, і так само є недостатнім доказом вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Суд вважає неналежним доказом наданий стороною обвинувачення протокол допиту під час досудового розслідування свідка ОСОБА_16 , оскільки прокурор в судовому засіданні відкликав клопотання про допит судом вказаного свідка, і врахування його показів наданих під час досудового розслідування без їх отримання від свідка безпосередньо в судовому засіданні порушить закріплений в ст.23 КПК України принцип безпосередності дослідження показань.

Заслуханий в судовому засіданні аудіозапис показів свідка ОСОБА_5 , наданих в судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК України не містить даних, які б вказували на неправдивість показів даного свідка, не суперечать фактичним обставинам справи та показам інших допитаних свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Так, ОСОБА_5 пояснив, що працює на посаді інспектора ВДАІ Гребінківського РВ. 04 лютого 2014 року йому подзвонив начальник Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області та наказав супроводжувати ОСОБА_8 та ОСОБА_16 на службовому авто до Лубенського обласного наркологічного диспансеру на освідування. Цього ж дня, вони разом з заступником начальника кримінальної міліції Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 та начальником СКЗ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_18 , виконуючи вказівку керівника начальника Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_19 на службовому автомобілі з м. Гребінка доставили ОСОБА_8 та ОСОБА_16 на освідування на стан наркотичного сп`яніння до Лубенського обласного наркологічного диспансеру. В приміщенні наркологічного диспансеру ОСОБА_8 відмовився проходити освідування, мотивуючи відмову тим, що медперсонал наркологічного диспансеру не надав йому можливості перевірити термін придатності тестових смужок, які використовуються при проведенні аналізу сечі для встановлення вживання наркотичних засобів. При цьому, ОСОБА_8 вилив аналіз сечі і відмовився від його повторної здачі. Були запрошені свідки, в присутності яких зроблено висновок про те, що ОСОБА_8 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 нікуди ОСОБА_8 не виводили, силу до нього не застосовували. Під час освідування ОСОБА_20 перебував в коридорі. Доки він знаходився в коридорі ОСОБА_8 ніхто до курилки не виводив. ОСОБА_20 виходив з приміщення диспансеру в пошуках понятих, коли ОСОБА_8 відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння. Після освідування ОСОБА_20 забрав медичні висновки та разом з працівниками міліції, ОСОБА_8 та ОСОБА_16 повернулися до м.Гребінка. ОСОБА_16 та ОСОБА_8 висадили біля Гребінківського райвідділу внутрішніх справ.

Протоколи допиту свідка ОСОБА_5 від 12 лютого 2014 року та 07 квітня 2014 року під час досудового розслідування за своїм змістом збігаються з показами наданими ним в судовому засіданні в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК України. /а.с.214-227/

Надані стороною обвинувачення протокол одночасного допиту осіб від 16 квітня 2014 року з участю свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , протокол одночасного допиту осіб від 16 квітня 2014 року з участю свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 /а.с.157-160, т.1/ стосуються процедури освідування ОСОБА_8 і не містять відомостей про застосування щодо нього сили ОСОБА_20 чи в присутності останнього під час застосування сили іншими особами.

Так само, надані стороною обвинувачення висновки судово-медичної експертизи про виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження у виді перелому основної фаланги п`ятого пальця правої кисті, за своєю суттю є констатацією наявності тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості та зробленим у формі припущення висновком про можливі виникнення даного тілесного ушкодження. /а.с.162-164, т.1/ Вказані висновки експерта також не підтверджують того, що ОСОБА_20 був безпосереднім свідком застосування сили до ОСОБА_8 , та не вказують на неправдивість його показів, наданих під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК України.

Надані стороною обвинувачення протокол проведення слідчого експерименту від 26 червня 2014 року за участю свідка ОСОБА_13 , покази свідка ОСОБА_10 , зафіксовані в протоколі одночасного допиту осіб від 12 березня 2014 року за участю свідка ОСОБА_8 , покази свідка ОСОБА_10 , зафіксовані в протоколі одночасного допиту осіб від 16 квітня 2014 року за участю свідка ОСОБА_5 , покази свідка ОСОБА_13 , зафіксовані в протоколі одночасного допиту осіб від 16 квітня 2014 року за участю свідка ОСОБА_5 , в сукупності з даними повідомленими ОСОБА_8 та зафіксованими в протоколі проведення слідчого експерименту від 12 березня 2014 року, вказують на те, що в приміщенні курилки Лубенського обласного наркологічного диспансеру відбулося застосування сили шляхом утримання за руки двома чоловіками, один з яких був в формі працівника ОВС, відносно третього чоловіка. Однак, при цьому, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_10 не вказали що саме за особи це були. /а.с.147-156, т.1/ За таких обставин, твердження, що саме ОСОБА_5 застосовував насильницькі дії відносно ОСОБА_8 або був присутнім під час застосування таких дій іншою особою і в подальшому надав неправдиві покази з цього приводу, будучи допитаним в якості свідка, ґрунтується виключно на показах ОСОБА_8 .

Враховуючи, що вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, розцінюючи всі покази як рівні в своїй доказовості, тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченого відповідно до принципу презумпції невинуватості, суд вважає недостатніми покази потерпілого для встановлення вини ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 384 КК України.

Сторона обвинувачення посилається на те, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2015 року показання ОСОБА_5 визнано завідомо неправдивими, які не відповідають дійсності, дані зацікавленою особою і спростовуються показаннями інших незацікавлених свідків. Однак, такі посилання не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 серпня 2015 року вказаний вирок суду першої інстанції скасовано, призначено новий розгляд в іншому складі суду. При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що зазначаючи у вироку, що показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_5 є завідомо неправдивими, суд першої інстанції, всупереч приписам ст.17 КПК України, фактично визнав, що ці свідки вчинили кримінальне правопорушення.

Також, суд зважає, що на момент розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, відсутній вирок суду по обвинуваченню заступника начальника начальника кримінальної міліції Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 за ч.2 ст.365 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним обвинувачення в скоєнні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати за пред`явленим обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченомута прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1