АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 642/277/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/823/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, без визначеного місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислений з 26 листопада 2014 року, тобто з дня його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, працюючий неофіційно реалізатором ринку «ХТЗ», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Іспитовий строк ОСОБА_10 відраховано з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання його знаходження під вартою з моменту фактичного затримання з 26.11.2014 року по 14.02.2015 року.

Стягнено з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, по 586,80 грн. з кожного, а також з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 321,20грн.

Як встановив суд, ОСОБА_7 24.02.2014 року в нічний час, точний час під час досудового слідства не встановлено, запропонував ОСОБА_10 , здійснити таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення, на що останній дав свою згоду, вступивши таким чином в злочинну змову, після чого, діючи із корисних спонукань, розділили між собою злочинні ролі, а саме ОСОБА_7 повинен був розбити скло у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , через яке проникнути в середину приміщення, відкрити вхідні двері ОСОБА_10 , який в свою чергу повинен був спостерігати за обстановкою, та в разі виникнення небезпеки повідомити про це ОСОБА_7 , а потім разом оглянути приміщення кафе, та таємно викрасти з нього цінності ОСОБА_11 , після чого разом зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підняв ролету на вікні в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за допомогою металевого лому, який знаходився при ньому, після чого за допомогою вказаного лому розбив скло у вікні, через яке проник до приміщення вищевказаного кафе, а ОСОБА_10 залишився на вулиці та спостерігав за навколишньою обстановкою, та після того як ОСОБА_7 відчинив вхідні двері до кафе, також проник до приміщення. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 приміщення кафе, звідки в подальшому таємно викрали товарно-матеріальні цінності, а саме:

- мікрохвильову піч «LG» модель МS-2083 АLВ - вартістю 480 гривень;

- комп`ютерний монітор «Samsung Sуnс Маster 740N» - вартістю 378 гривень;

- касовий апарат «ІКС-М500» в комплекті з модемом «ІКС-М2» Соmbi - вартістю 765 гривень.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном втекли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1623 гривні.

Крім того, ОСОБА_7 в ніч з 29.09.2014 року на 30.09.2014 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, знаходячись поряд з територією домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_4 та маючи при цьому злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням, вирішив вчинити крадіжку майна з вище вказаної території домоволодіння або добудов.

Після цього ОСОБА_7 , реалізуючі свій умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_4 , звідки повторно таємно викрав велосипед торгової марки «Агdis МТВ-26», вартістю 1278 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, обернувши викрадене майно на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_12 на суму 1278 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 в ніч з 10.11.2014 року на 11.11.2014 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись по вул. Полтавський Шлях, 188-В в м. Харкові, маючи при цьому умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, звернув увагу на раніше не знайомого йому ОСОБА_13 та підійшовши до останнього ззаду, після чого, реалізуючі свій злочинний умисел, підставив свою ногу та штовхнув в спину від чого ОСОБА_13 впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 натягнув куртку, що була вдягнена на ОСОБА_13 останньому на голову, таким чином подолавши можливість чинити опір, повторно відкрито викрав з кишені вказаної куртки мобільний телефон «Samsung Gt-i9300» - вартістю 2849 гривень, в корпусі якого знаходилася сім-карта мобільного оператора МТС, що не представляє матеріальної цінності для потерпілого, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_13 на вказану суму.
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання без реального позбавлення волі, відповідно до вимог ст.75 КК України.

Так захисник посилається на те, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та не взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду передбаченому ч.2 ст.186 КК України, безпідставно прийшов до висновку, що не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини це спосіб його захисту.

Також захисник зазначив, що покази потерпілого ОСОБА_13 є необ`єктивними та такими, що не відповідають дійсності, а тому суд першої інстанції не повинен був брати їх до уваги, у зв`язку з тим, що, на думку захисника, потерпілий не міг бачити обвинуваченого ОСОБА_7 лежачи на землі обличчям до низу з накинутою на голову курткою.

А тому, на думку захисника, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за епізодом передбаченому ч.2 ст.186 КК України підлягає закриттю на підставі того, що не встановлені достатні докази вини обвинуваченого в суді та вичерпані можливості їх отримання відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник також вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України є явно несправедливим за своїм розміром в наслідок суворості, оскільки він щиро покаявся у скоєні цього кримінального правопорушення та повністю визнав свою вину, у зв`язку з чим, на думку захисника, обвинуваченому можливо було призначити покарання без реального відбування покарання та застосувати до нього вимоги ст.75 КК України.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої фактичним обставинам кримінального провадження та закрити відносно нього кримінальне провадження за ч.2 ст.186 КК України посилаючись на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відкинув його покази та не прийняв їх до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав обставини вчинення ним злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України і за згодою його та всіх учасників судового засідання, суд першої інстанції у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України не досліджував докази щодо цих обставин, а тому вирок в частині фактичних обставин справи щодо злочинів передбачених ч.3 ст.185 КК України, правильності кваліфікації дій обвинувачених не перевіряється.

Посилання в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , що кримінальне провадження за ч.2 ст.186 КК України щодо ОСОБА_14 підлягає закриттю бо на їх думку не встановлені достатні докази вини обвинуваченого та вичерпані можливості їх отримання, не відповідають дійсності та позбавленні підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вказаних обставинах у вироку відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_15 , пояснив, що в ніч з 10.11.2014 року на 11.11.2014 року, точного часу він не пам`ятає, після вживання пива, він повертався з гостей. Проходячи по вул. Полтавський Шлях, 188-В в м. Харкові, його сильно штовхнув у спину ззаду хлопець та зробив йому підніжку, від чого він впав на землю обличчям вниз. Нападник натягнув куртку, вдягнуту на нього, йому на голову. Повернувши голову він побачив хлопця- нападника, риси якого запам`ятав. Він почув як останній з кишені куртки витяг його телефон «Samsung Gt-i9300», в корпусі якого знаходилася сім-карта мобільного оператора МТС, що не представляла матеріальної цінності для нього, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік. В подальшому він впізнав даного нападника в приміщенні районному відділку міліції при пред`явленні йому особи для впізнання.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_15 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 , як особу, який в ніч з 10.11.2014 року на 11.11.2014 року біля будинку №188 по вул. Полтавський Шлях в м. Харкові, відкрито заволодів його мобільним телефоном «Samsung Gt-i9300» з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 25.11.2014 року при огляді квартири АДРЕСА_5 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , в кімнаті на полиці трюмо був виявлений мобільний телефон «Samsung Gt-i9300» темно-синього кольору НОМЕР_1 .

Даними огляду та визнанням речовим доказом мобільного телефону «Samsung Gt-i9300» темно-синього кольору НОМЕР_1 , вилучений в квартирі АДРЕСА_5 , тобто за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 .

Висновком судово-товарознавчої експертизи №6 від 27.11.2014 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону «Samsung Gt-i9300» з урахуванням зносу становить 2849 грн.

Суд першої інстанції, оцінивши наведені докази - протокол огляду місця події від 25.11.2014 року, протокол пред`явлення особи для впізнання, показання потерпілого ОСОБА_13 , данні огляду та визнання речовим доказом мобільного телефону «Samsung Gt-i9300» темно-синього кольору IMEI213382, висновок судово-товарознавчої експертизи №6 від 27.11.2014 року, прийшов до висновку, що вони є допустимими та достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також, що вони є узгодженими між собою та не викликають в суду сумнівів.

За таких обставин, доводи захисника та обвинуваченого щодо не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливості їх отримання, а також щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження повністю спростовуються наявними доказами по справі, а також належною оцінкою зазначених доказів судом першої інстанції.

Даючи оцінку доводам захисника та обвинуваченого, щодо безпідставного відкидання показів обвинуваченого то колегія суддів вважає, що вони не відповідають дійсності, оскільки суд першої інстанції вірно визнав, що невизнання вини у скоєні відкритого викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_13 є способом захисту від пред`явленого йому обвинувачення, а також вказав, що вони спростовуються зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами. Жодних сумнівів щодо обґрунтованості цього висновку суду, колегія суддів не вбачає.

Окрім цього, відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, та згідно ст.65 КК України враховано й дані, що характеризують особу, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, не має постійного місця реєстрації, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України судом вірно визнано щире каяття.

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання в мінімальних межах санкцій ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Колегія суддів, вважає, що покарання відповідає тяжкості скоєних злочинів та даним про особу обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку за доводами апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , оскільки по справі не встановлено жодних порушень кримінального та кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_9 залишити - без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: