Справа № 10-254/10р. Головуючий у 1 інстанції Кузь В.Я.
Категорія - ч.2.ст.368 КК України Доповідач - Урдюк Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - Урдюк Т.М.;

Суддів - Зазулі І.Є., Марітчака Т.М.;

з участю прокурора - Криштановича С.С.;

слідчого - Піти Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2010 року про відмову в задоволенні подання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту,

встановила:

Цією постановою відмовлено в задоволенні подання слідчого Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівської області ОСОБА_3 про обрання підозрюваному ОСОБА_4, 03.09.1989р.н., уродженцю та жителю м. Львова, непрацюючому, раніше несудимому, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, органами досудового слідства підозрюється у тому, що 23.30 год. 01.05.2010 року, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5, перебуваючи поблизу кіоску, що по вул. Науковій,55 у м. Львові, переслідуючи корисливі мотиви, відкрито викрали майно гр. ОСОБА_6, завдавши останній матеріальної шкоди на суму близько 6 грн.

02.05.2010 року щодо ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками вчинення злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

02.05.2010 року ОСОБА_2А, затримано в порядку ст. 115 КПК України.

05.05.2010 року постановою судді Франківського районного суду м. Львова продовжено строк затримання ОСОБА_2 до десяти діб, тобто до 14.05.2010 року.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить постанову судді скасувати як незаконну та необґрунтовану та матеріали подання направити на новин судовим розгляд в іншому складі суду.

Покликається, що рішення суду першої інстанції винесено без врахування обставин вчиненого злочину, його суспільної небезпечності, а також без врахування особи самого підозрюваного, тобто без врахування вимог ст. 148, 150, 155 КПК України. А саме, судом не враховано, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох років, не працює, не одружений. Окрім того, судом не взято до уваги поведінку ОСОБА_2 під час вчинення ним злочину та намагання втекти з місця скоєння злочину, вчинення опору працівникам міліції під час затримання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляцію, ОСОБА_2, який просить в задоволенні апеляції відмовити, а постанову судді залишити без змін, ознайомившись з матеріалами досудового слідства, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколу судового засідання та постанови суду, при вирішенні питання про відмову в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_2, суд першої інстанції, в цілому дослідив ті обставини, які мали значення для прийняття рішення по справі, у тому числі і ті, на які покликається прокурор в апеляції.

Згідно із ст.150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слід враховувати тяжкість злочину, вік обвинуваченого, стан його здоровя, сімейний і матеріальний стан, інші характеризуючи обставини, що передбачаються і п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства.

Згідно ст.155 ч. І КПК України взяття під варту, як запобіжний захід застосовується у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від 4-х до 6-ти років. Проте, тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, котрий застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що інші менш суворі, запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) процесуальних обовязків і належної поведінки.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий в поданні, в обгрунтування необхідності взяття під варту ОСОБА_2 покликається лише на тяжкість вчиненого злочину, виходячи виключно з міри покарання. Покликання на те, що останній може продовжувати злочинну діяльність, ухилятися від слідства та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі, нічим обєктивно не підтверджено, і колегія суддів вважає їх надуманими.

З постанови судді та пояснень, даних ОСОБА_2 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що останній щиро розкаюється у вчиненому, зобов'язується прибувати на перші виклики слідчого та суду. Разом з тим, в судовому засіданні слідчим, в провадженні якого перебуває кримінальна справа щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, підтверджено, що останнім не вчиняється спроб уникнути від виконання своїх процесуальних обов'язків щодо явки до органу досудового слідства.

В зв'язку з тим, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про відмову в обранні ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту оскільки такий раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно. При цьому також враховано характер вчиненого злочину та розмір нанесеної ним матеріальної шкоди в сумі 6 грн. З огляду на те, доводи викладені в апеляції прокурора не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_2 запобіжного заходу на більш суворий.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2010 року про відмову в задоволенні подання слідчого Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_3 щодо обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді взяття під варту залишити без змін, а апеляцію прокурора - без задоволення.

Головуючий:

Судді :