Справа №11а-118/2010 Головуючий у І інстанції: Піцикевич І.Й.
Категорія ст.189 ч.2 КК України Доповідач: Пайонкевич Т.Т.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Пайонкевича Т.Т.

суддів: Урдюк Т.М., Михайлишин Г.Я.

з участю прокурора: Телепко В.В.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1, державного обвинувача Попадинця М.І. на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2009 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, українця, громадянина України, одруженого, військовозобов'язаного, зареєстрованого в Дрогобицькому районі с. Брониця вул. Дрогобицька, 218, фактично проживав до арешту в АДРЕСА_1, працювавшого робітником ПП "Все для вашого саду" м. Дрогобич, судимого вироком Дрогобицького міського суду від 15 липня 2002 року по ст.ст. 187 ч.4, 289 ч.2, 185 ч.3, 357 ч.3 КК України 2001 року та по ст.145 ч.1 КК України 1960 р., у вчиненні злочину передбаченого ст. 189 ч.2 КК України,

засуджено за:

-ч.2 ст.189 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

Міру запобіжного заходу, - взяття під варту, відносно ОСОБА_1 до набуття вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 7 вересня 2009 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він працюючи робітником ПП "Все для вашого саду" м. Дрогобич та виконуючи роботи по озелененню подвір'я будинку № 15 по вул. Горішня Брама м. Дрогобич, вважаючи, що власник ОСОБА_3 має значні статки, вирішив заволодіти його грошима в сумі 10000 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу Національного банку України станом на 31 липня 2009 року 76980 гривень.

З метою виконання свого умислу на заволодіння грошима в сумі 10000 доларів США ОСОБА_1 31 липня 2009 року біля 2 годин через огорожу кинув на подвір'я житлового будинку ОСОБА_3 приготовлену ним пляшку ємністю 0,5 літрів, частково заповнену бензином, зазделегідь підпаливши її вміст, яка впавши розбилась, а бензин згорів, обпаливши бруківку на території подвір'я.

Після цього ОСОБА_1 подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_3, щоб висловити свою вимогу передати гроші та залякати його погрозами, проте ОСОБА_3 перервав зв'язок, тому ОСОБА_1 відправив йому СМС повідомлення такого змісту: "вийди на вулицю, подивись біля воріт, якщо не заплатиш 10000 дол., такими пляшками закидаємо дім з усіх сторон, можеш не встигнути винести дітей. Ми ще подзвонимо не скидай".

Продовжуючи свої дії на протиправне заволодіння грошима ОСОБА_3 ОСОБА_1 протягом серпня 2009 року неодноразово дзвонив по мобільному телефону до ОСОБА_3, вимагаючи у нього передачі 10000 доларів США, висловлював погрози вбивством та знищенням майна, говорив, що викине його з дев'ятого поверху, закидає його будинок гранатами, висував різні варіанти передачі грошей та вказував ОСОБА_3 як той повинен себе поводити і вказував місця передачі грошей, зокрема біля торгового центру "Фуршет" в м. Дрогобич на вул. Самбірській, потім біля автозаправки "ОККО" м. Трускавець, де мав отримати частину грошей в сумі 5000 доларів США.

Засуджений ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом'якшити обране йому покарання, оскільки воно на його думку надто суворе. Посилається на те, що він має на утриманні вагітну дружину, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв слідству. Зазначає, що потерпілий не має до нього жодних претензій.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 змінити, призначивши останньому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.189 КК України. Посилається на те, що врахувавши всі помякшуючі обставини суд першої інстанції призначив засудженому надміру суворе покарання. Не врахував ще одну помякшуючу обставину, а саме активне сприяння розкриттю злочину. Не врахував те, що звільнившись з місць увязнення, засуджений біля двох років працював на різних важких фізичних роботах, не мав приводів в міліцію, не піддавався заходам адміністративного впливу. Зазначає, що вчинений ОСОБА_1 злочин межує з дитячою наївністю та зухвалістю. Вказує, що початок відбування ОСОБА_1 строку покарання необхідно рахувати з 2 а не з 7 вересня 2009 року, адже працівники УБОЗ УВУ Львівської області 02.09.2009 року оформили на останнього протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП. І в цей же день 02.09.2009 року Шевченківський районний суд м. Львова арештував ОСОБА_1 на 5 діб після чого засуджений постійно утримувався в ІТЗ Шевченківського РВ м. Львова.

Державний обвинувач, помічник Дрогобицького міжрайонного прокурора Попадинець М.І., подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_1А призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Посилається на те, що врахувавши помякшуючі обставини, суд не врахував ще такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину загальнонебезпечним способом. А саме, кинувши через огорожу пляшку ємністю 0,5л, заповнену бензином, вміст якої засуджений підпалив заздалегідь, добре знаючи територію подвір'я ОСОБА_3, та передбачаючи траєкторію падіння вказаної пляшки, не міг передбачити траєкторії розбризкування палаючого вмісту даної пляшки після її розбиття об поверхню бруківки. Частина палаючого бензину, як зазначає помічник прокурора, могла попасти і на будинок ОСОБА_3, в якому на той час спали члени його сім'ї.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 подав заперечення на апеляційну скаргу державного обвинувача, вказуючи що обґрунтування помічника прокурора на скасування вироку суду першої інстанції є безпідставними, та просить залишити апеляцію ОСОБА_4 без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого ОСОБА_1 на підтримання своєї і адвоката апеляцій, міркування прокурора із запереченнями на апеляційну скаргу засудженого та його адвоката, та підтримання своєї апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Винуватість засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при вказаних у вироку обставинах доведена повністю та в апеляціях не оспорюється, а його діям дана правильна кримінально-правова оцінка.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд належним чином врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, відсутність тяжких наслідків, дані про його особу, те, що він був судимий і після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний тяжкий злочин, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має вагітну дружину. Суд також належним чином врахував пом'якшуючі покарання обставини а саме: визнання своєї вини, каяття у вчиненому, явку з повинною, відсутність тяжких наслідків, наявність у нього вагітної дружини, міра покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.189 КК України обгрунтовано визначена судом ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією даної статті.

Покликання апелянта та його захисника на підстави, згідно яких, на їх думку, апеляційна інстанція повинна змінити вирок районного суду є безпідставними, адже як видно з вироку суду всі відомості щодо засудженого та пом'якшуючі обставини, на які посилається апелянт та його захисник, враховані судом першої інстанції при винесенні вироку.

Що стосується покликань адвоката на те, що суд не врахував, того що звільнившись з місць увязнення, засуджений біля двох років працював на різних важких фізичних роботах, не мав приводів в міліцію, не піддавався заходам адміністративного впливу, а також те, що вчинений ним злочин межує з дитячою наївністю та зухвалістю колегія суддів оцінює критично, та не вважає їх обставиною для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Вказування адвоката на те, що строк відбування покарання засудженому потрібно рахувати з 02.09.2009 року свого підтвердження не знайшло, адже як видно з матеріалів справи протокол про затримання ОСОБА_1 у вчиненні злочину від 07.09.2009 року (а.с. 35) а також постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 винесена 07.09.2009 року (а.с. 1).

Покликання державного обвинувача на те, що суд першої інстанції не врахував такої обтяжуючої обставини як вчинення злочину загальнонебезпечним способом є безпідставними. Адже як видно з матеріалів справи в обвинувальному висновку (а.с. 209-212) зазначено, що обставин які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_1 по справі не встановлено. Під час судового слідства державний обвинувач не вказував цієї обставини як обтяжуючої покарання. В такому випадку суд першої інстанції, з своєї ініціативи, не міг визнати цю обставину як обтяжуючу адже це б означало погіршення становища засудженого.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що покарання засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, а тому підстав для задоволення апеляцій немає.

Керуючись ст.ст.366, 377, 379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляції засудженого ОСОБА_1, його адвоката та державного обвинувача залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області відносно ОСОБА_1 від 11 грудня 2009 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 6 місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: