Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009917 від 01.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва про надання тимчасового доступу до документів, з можливістю їх вилучення, а саме реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна № 00, що розташований адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у вказаному провадженні.
У судовому засіданні, слідчий заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
В свою чергу, ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, на підставі положень ч. 2 та ч. 4 ст. 163 КПК України, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи.
Тож, слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.
У випадку необхідності отримання тимчасового доступу до речей і документів, сторона кримінального провадження має право, згідно положень ст. 160 КПК України, звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Як убачається з клопотання, до ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло звернення гр. ОСОБА_4 , про те, що невстановлені досудовим розслідуванням особи надали до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , завідомо неправдиві документи, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про право власності на об`єкти нерухомого майна, що нібито знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 . Під час досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_5 який надав покази відповідно до яких приблизно в 2006 році між його дружиною ОСОБА_4 та фізичною особою був укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір було укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На території, що за адресою: АДРЕСА_1 також знаходилися нежилі споруди схожі на гаражні приміщення, що перебували у аварійному стані. При укладанні договору попередній власник повідомив, що право власності на вищезазначені аварійні нежилі споруди жодним чином не зареєстровано. Вказана інформація була перевірена дружиною шляхом витребування відомостей з Генерального плану міста Києва. Після придбання приміщення, ОСОБА_4 не використовувала нежилі споруди схожі на гаражні приміщення для здійснення господарської діяльності, оскільки останні перебували у аварійному стані. У 2007-2008 році ОСОБА_4 було подано до Держкомзему заяву про укладення договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з можливістю її подальшого придбання. Приблизно в травні 2012 року стало відомо від найманих працівників, що до офісу приходив директор ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Миронов та повідомляв, що буде у судовому порядку оскаржувати право власності на об`єкти що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 . Також директор ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Миронов просив переказати, що бажає зустрітися з власником нежилих приміщень, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 та залишив контрактні дані. В травні 2012 за попередньою домовленістю до офісу, що адресою: АДРЕСА_1 прийшов директор ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Миронов. Під час розмови останній повідомив, що нежилі споруди схожі на гаражні приміщення, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 належать ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а тому ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » буде у судовому порядку вимагати від ОСОБА_4 , як власника нежилих приміщень виплати орендної плати за весь час користування даними спорудами, а також вимагати безперешкодного проїзду та користування даними спорудами. При цьому директор ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_6 зауважив, що є можливість уникнути судової «тяганини», якщо ОСОБА_4 надасть йому грошові кошти в сумі близько 1 мільйона гривень. На це ОСОБА_5 відповів, що нежилі споруди схожі на гаражні приміщення, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 були побудовані незаконно без будь-яких документів, право власності на вищевказані споруди жодними чином не оформлене. Також ОСОБА_5 повідомив, що грошових коштів ані ОСОБА_5 , ані ОСОБА_4 сплачувати директору ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Миронову не будуть. Після цього у 2012 році ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » звернулося до Господарського суду м. Києва із позовними заявами до ОСОБА_4 . Під час розгляду судами першої та другої інстанції, а також Вищим господарським судом України у задоволені позовних вимог ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було відмовлено в повному обсязі. Під час судових засідань у судах всіх інстанцій позивач - ДПІ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не зміг надати суду жодних документів, що підтверджують право власності на нежилі споруди схожі на гаражні приміщення, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 . Наприкінці вересня 2013 на підставі припису ІНФОРМАЦІЯ_5 було знесено аварійні нежилі споруди схожі на гаражні приміщення, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 . В 2014 році в Держкомземі під час оформлення документів ОСОБА_4 стало відомо про третіх осіб, які ніби то мають право на об`єкти, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим ОСОБА_4 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Під час судового розгляду стало відомо про наявність наказу № 173 від 13.09.2013 за підписом голови комісії з проведення реорганізації заступника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме на об`єкти розміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного наказу у реєстраційній службі було зареєстровано право власності за Державним агентством України з управління державним корпоративними правами та майном.
Дані обставини, на думку автора клопотання, підтверджують необхідність надання тимчасового доступу, з метою встановлення відомостей визначених ст. 91 КПК України, у даному кримінальному провадженні, виконання завдань визначних ст. 2 КПК України.
При цьому, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів з розпорядженням про можливості їх вилучення за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а без вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів (ч. 5 та ч. 7 ст. 163 КПК України).
У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання органу досудового розслідування за своєю суттю в цілому відповідає вимогам ч. 6 ст. 132, ст. 160 КПК України, обставин, регламентованих п. п. 1-3 ч. 3 ст. 132, ст. 161 та абз. 2 ч. 6 ст. 163 КПК України, не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Порушень вимог Глави 10 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Глави 15 КПК України - тимчасовий доступ до речей і документів, у судовому засіданні, слідчим суддею не виявлено.
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи, та інші) свідчать про те, що слідчим у судовому засіданні, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, надано ґрунтовні докази, які дають змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом, на даному етапі, довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 4 ст. 132, ст. 163 КПК України), забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, кореспондуються з вимогами ст. 132 КПК України, а тому воно підлягає задоволенню часткво.
В той же час, у суді слідчим не було доведено обставин передбачених ч. 7 ст. 163 КПК України в частині необхідності вилучення вище вказаних документів, за таких обставин клопотання в даній частині не підлягає задоволенню.
Також до клопотання слідчого про надання доступу до речей і документів за його дорученням оперативному працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд ставиться критично, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 КПК України, в ухвалі про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено ПІБ особи, якій надається тимчасовий доступ.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 159-166, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити частково.
Надати розпорядження (забезпечити) слідчому слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 право тимчасового доступу до речей і документів ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 стосовно оригіналу реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна № 00, що розташований адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Строк дії ухвали, не може перевищувати одного місяці з дня її постановлення.
Роз`яснити, особі, яка зазначена в ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, як володілець речей або документів, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Особа, яка зазначена в даній ухвалі слідчого судді, як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених речей і документів вказаній особі за умови пред`явлення копії цього судового рішення.
Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язана залишити володільцю речей і документів опис речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, або ж на вимогу останнього залишено копію вилучених документів.
У разі невиконання даної ухвали слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до інформації, яка міститься в оператора та провайдера телекомунікацій, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України.
Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку виконання даного судового рішення, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження.
Кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя особи, в порядку виконання даного судового рішення, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1