Дело № 741/1006/15 Председательствующий в I инстанции ОСОБА_1
Производство № 11-кп/795/843/2015
Категория - ч. 3 ст. 185 КК України Докладчик ОСОБА_2
И М Е Н Е М У К Р А И Н Ы
12.10.2015 коллегия судей судебной палаты по уголовным делам апелляционного суда Черниговской области в составе:
председательствующегоОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю учасників кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Носівського району Чернігівської області на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Носівка Чернігівської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, неодружений, який ніде не працює, на утриманні нікого не має, в порядку ст. 89 КК України не судимий, якому запобіжний захід не обрано,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Комсомольськ-на-Амурі Російської Федерації, зареєстрований в АДРЕСА_3 , фактично проживаючий в АДРЕСА_4 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, який ніде не працює, на утриманні нікого не має, раніше судимий 11 березня 2015 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України,-
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком три роки.
На ОСОБА_9 відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки:
- повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи,
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Строк випробування обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції рахував з дня оголошення вироку.
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2015 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід залишено без зміни - тримання під вартою з утриманням в Чернігівському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по 707 (сімсот сім) грн. 25 коп.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 суд першої інстанції рахував з 15 липня 2015 року.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Як встановлено судом першої інстанції, 07 травня 2015 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки, зайшли до господарства ОСОБА_10 , розташованого у АДРЕСА_5 , де, розбивши скло у вікні, проникли всередину будинку, звідки таємно викрали: чавунне піддувало від груби розміром 15x20 см, вартістю 32,80 грн., дверцята чавунні розміром 35x40 см, вартістю 40 грн., два кутники від груби розміром 35x60 довжиною 2 метри кожен, вартістю по 50 грн. кожен, чавунну плиту в комплекті з кружками розміром 80x40 см, вартістю 101 грн., один металевий кутник розміром 1x0,8 см, вартістю 30 грн., один металевий кутник довжиною 1 м товщиною 5 мм, вартістю 30 грн., металеву сажотруску розміром 15x15 см, вартістю 10,20 грн., сім металевих колісників довжиною по 35 см кожен, вартістю 53,20 грн., чавунну плиту розміром 40x60 см в комплекті, вартістю 96,60 грн., чавунні дверцята розміром 35x40 см, вартістю 50 грн., чавунне піддувало розміром 15x20 см, вартістю 32,80 грн., металевий кутник розміром 80х40 см, вартістю 40 грн., дві газові конфорки, вартістю 15 грн. кожна, дві металеві решітки газової плити, вартістю 20 грн. кожна, металеву решітку розміром 40x40 см, вартістю 36,40 грн., лічильник «Меридіан», вартістю 210,60 грн., металеве ліжко, вартістю 200 грн., два кутники від металевого ліжка по 2 метри кожен, вартістю 40 грн. кожен, мідні трубки з телевізорів вагою 2 кг, вартістю 80 грн. за 1 кг., загальною вартістю 160 грн., 6 трансформаторів від телевізорів, вартістю 10 грн. кожен, стабілізатор електроенергії, вартістю 80 грн., викрутку плоску, вартістю 20 грн., викрутку хрестоподібну, вартістю 20 грн., кусачки металеві, вартістю 30 грн., плоскогубці металеві, вартістю 30 грн., а всього викрали майна на загальну суму 1 643,60 грн., після чого, утримуючи при собі викрадене, залишили господарство ОСОБА_10 , отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на свій розсуд.
Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи вирок суду в частині винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, зазначив, що з даним вироком не згоден.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначив, що не згоден з вироком через суворість призначеного покарання. Вказав, що суд не врахував ту обставину, що він проживає разом з матір`ю, яка хворіє і майже не може самостійно пересуватися. Також, зазначив, що крадіжку з будинку вони з ОСОБА_9 вчинили перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння саме за пропозицією ОСОБА_9 і в будинок вони проникали, щоб вжити спиртного.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор прокуратури Носівського району подав апеляційну скаргу, в якій вирок Носівського районного суду від 11.08.2015 стосовно ОСОБА_7 просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.З ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк З роки 6 місяців, а на підставі ст.ст.71,72 КК України ОСОБА_7 до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 1 1.03.2015 і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Не оспорюючи кваліфікації дій, доведеність вини обвинувачених, прокурор вважає, що вирок Носівського районного суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Так, як зазначено в апеляційній скарзі прокурором призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.З ст. 185 КК України суд не в повній мірі врахував дані щодо особи обвинуваченого, а саме, що він є молодий за віком, але ніде не працює, раніше судимий і вчинив новий злочин в період іспитового строку. Також, судом недостатньо враховано, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а також наявність іншої обставини, що обтяжує його покарання - рецидиву злочинів. До того ж, ОСОБА_7 на відміну від ОСОБА_9 навіть частково не відшкодував потерпілому завдані збитки. Крім цього, ОСОБА_7 протягом 2015 року п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності.
Окрім наведеного, ОСОБА_7 негативно характеризується за місцем свого колишнього проживання в с. Яблунівка Прилуцького району. Так, згідно довідки виконкому Яблунівської сільської ради від 12.06.2015 №184, ОСОБА_7 за час проживання на території сільради зловживав спиртними напоями та мав схильність до скоєння злочинів.
Також прокурор зазначив, що відповідно до п.З ч.І ст.65 КК України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини що обтяжують і пом`якшують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму та наркоманії.
За таких обставин на думку прокурора, ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.З ст. 185 КК України заслуговує на більше тяжке покарання ніж призначене судом, а саме у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Також в апеляційній скарзі зазначається, що вироком Прилуцького міськрайонного суду від 11.03.2015 ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до п. «б» ч.І ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Проте, складаючи покарання за сукупністю вироків, суд не застосував наведене положення закону України про кримінальну відповідальність і вказав про часткове приєднання покарання за попереднім вироком, фактично приєднавши невідбуту частину покарання повністю. Як наслідок, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню призвело до неправильного визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.
Також прокурором прокуратури Носівського району було подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просив дану апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які просили пом`якшити покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення за таких підстав.
Як встановила колегія суддів, 07 травня 2015 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки, зайшли до господарства ОСОБА_10 , розташованого у АДРЕСА_5 , де, розбивши скло у вікні, проникли всередину будинку, звідки таємно викрали: чавунне піддувало від груби, дверцята чавунні, два кутники від груби, чавунну плиту в комплекті з кружками, один металевий кутник, інші матеріальні цінності на загальну суму 1643,60 грн. після чого, утримуючи при собі викрадене залишили господарство ОСОБА_10 , отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на свій розсуд.
В судовому засіданні Апеляційного суду Чернігівської області обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті та у вироку суду. Зазначив, що в скоєному щиро кається.
У відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскільки враховані під час судового розгляду в суді першої інстанції, а саме щире каяття.
Доводи захисника щодо можливості застосувати ст. 69 КК України при призначенні покарання суперечить положенням даної статті, оскільки колегія суддів не вбачає наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 .
Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, яким дана належна юридична оцінка, отже, дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані вірно.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного обвинуваченого, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і призначити покарання, необхідне і достатнє для виправлення засудженого та попередження ним нових злочинів.
Як вбачається з кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував характер та суспільну небезпечність вчиненого злочину, дані що характеризують особу ОСОБА_7 , конкретні обставини справи, роль кожного з обвинувачених у вчинені злочину та правильно призначив останньому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Колегія суддів не може взяти до уваги посилання в апеляційній скарзі прокурора на наявність у кримінальному провадження постанов про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності в 2015 році, оскільки вказані постанови не досліджувалися судом першої інстанції.
Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Складаючи покарання за сукупністю вироків, суд не застосував наведене положення закону України про кримінальну відповідальність , що призвело до неправильного визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.
Згідно ч.2 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та необхідності застосування більш суворого покарання. Проаналізувавши матеріали справи та співставивши їх з апеляційними вимогами прокурора, колегія суддів переконалась, що наявні підстави для постановлення нового вироку, передбачені законом.
Отже, з огляду на викладене, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 ухвалений з порушенням закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 418, 420, 532 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців.
На підставі ст. ст. 71 КК України ОСОБА_7 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 11.03.2015 року у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 1 (один) місяць позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Запобіжний захід,- тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців.
Судьи:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4