АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11-кп/791/757/15
Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.393 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2 УХВАЛА
2015 року вересня місяця 07 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Суддів:ОСОБА_3 ,
Секретаря судового засідання: ОСОБА_5
З участю прокурора: Адвоката: Обвинуваченого:ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката в інтересах обвинуваченого на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 26 травня місяця 2015 року -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком засуджено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, не одруженого і не працюючого, раніше судимого 29.05.2012 року за ст. 186 ч. 2, ст. 185 ч.ч.2 та 3, ст. 190 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, мешкавшого по АДРЕСА_1 , за ст. 393 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі і на підставі ст..71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком до 7 років позбавлення волі, в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Обвинувачений утримується під вартою за даним вироком з 27.09.2014 року.
Судом вирішено питання судових витрат.
Запобіжний захід тримання під вартою.
ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що відбуваючи покарання за вироком суду в Північній виправній колонії №90 в м.Херсоні близько 3 годині 10 хвилин 27.09.2014 року таємно вчинив за допомогою ложки відкриття замка камери, невстановленим способом відчинив ЕМЗ «Примула», першу відсікаючу хвіртку в коридорі ДПК, ґратчасті та металеві вхідні двері до приміщення ДПК, переліз шляхом пошкодження рабиці огородження забору ДПК, а потім переліз огорожу суцільного наповнення, що локалізує ДПК, відірвавши козирок та розірвав нитку колючого дроту падаючого козирка системи тривожної сигналізації «Кіпаріз» після чого переліз через попереджувальну огорожу ділянки №3 внутрішньої заборонної зони, відірвавши два кільця колюче-ріжучої стрічки «Єгоза», роздвинув нитки колючого дроту попереджувального рубежу виявлення «Сосна-М» на ділянці № 2, пошкодив при цьому полотно телеємкісної системи виявлення і протипідкопну огорожу на ділянці № 3 і покинув територію ПВК №90.
В апеляціях: обвинувачений просить з доповненням до неї просить вирок суду скасувати, постановивши новий вирок, за яким перекваліфікувати його дії з частини 2 на частину 1 ст.393 КПК України, оскільки він технічно не грамотний і не міг ламати та відключати захисні системи. На його думку ці системи були в неробочому стані і рахує, що суд неповно і однобоко розглянув справу. З доводами обвинуваченого погоджується і його адвокат, який просить вирок суду змінити з перекваліфікацією дій ОСОБА_9 зі ст..393 ч.2 КК України на частину 1 цієї статті. На обґрунтування апеляції посилається на те, що обвинувачений не міг пошкодити інженерно-технічні засоби охорони ПВК №90, а сигналізація на час його втечі не працювала і по справі відсутні докази, що саме ОСОБА_9 пошкодив ці засоби. Окрім того адвокат вказує на те, що суд прийняв від прокурора матеріали в ході судового провадження, які не внесені до реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому суд не міг прийняти їх як докази.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого який в судових дебатах та останньому слові прохав його апеляцію з доповненнями та апеляцію адвоката задовільнити, адвоката в інтересах обвинуваченого який висловив аналогічне прохання, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляцій, а також вислухавши думку прокурора про залишення вироку суду без змін, колегія суддів приходить до висновку, що подані на вирок суду апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом вірно встановлені фактичні обставини вчиненого обвинуваченим і його висновки про винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст..393 ч.2 КК України підтверджується як частково показами обвинуваченого який не заперечував факт втечі його з місць позбавлення волі, однак заперечувавшого пошкодження ним охоронних засобів, так і сукупністю перевірених судом доказів.
Так свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 працівники ВК №90 підтвердили, що о 3 годині 10 хвилин 27.09.2014 року було виявлено втечу двох засуджених які пошкодили рабицю зверху біля входу в ДПК, огородження забору ДПК, а також сліди тих хто переліз огорожу суцільного наповнення.
Окрім того виявлено, що відірваний козирок та розірваний колючий дріт, а також пошкодження технічних охоронних засобів «Сосна-М». Під час перевірки виявлено, що відсутні двоє засуджених, одним з яких був ОСОБА_8 .
Під час огляду місця події 27.09.14 року камери №11ДПК та огорожі виявлені сліди темної речовини на стіні внутрішнього двору, а над воротами пошкодження дроту розтяжки. За забором дільниці №2 виявлено дві доріжки слідів, а на стіні темні сліди та сліди віджиму і часткове пошкодження дроту розтяжки. Відповідно до акту обстеження стану 15-ти та 50-ти метрових смуг, охоронного освітлення, підземних комунікації, ІТЗ охорони, стану обладнання ДІЗО/ПКТ, СМРБ, локальних дільниць ВК-90 від 24.09.14 року порушень не виявлено.
Оцінивши зібрані докази суд обґрунтовано прийшов до висновку, про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..393 ч.2 КК України за кваліфікуючою ознакою втечи з місць позбавлення волі, з пошкодженням інженерно-технічних засобів охорони і виключив кваліфікуючу ознаку попередньої змови групою осіб таку, що знайшла свого підтвердження. До того ж суду надано копію вироку цього ж суду від 01.07.2015 року відносно засудженого ОСОБА_16 за ст..393 ч.2 КК України, з обвинувачення якого також судом виключна ця кваліфікуюча ознака. Вирок суду вступив в законну силу.
На підставі наведеного колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляцій про те, що ОСОБА_9 на міг пошкодити інженерно-технічні засоби охорони, оскільки без пошкодження цих засобів які за декілька днів до втечі були перевірені не виявлено їх пошкоджень він не зміг би вчинити втечу. Колегія не бере до уваги і доводи адвоката про недопустимість доказів наданих прокурором під час розгляду справи, оскільки як сторона обвинувачення так і сторона захисту вправі надавати докази.
Покарання ОСОБА_8 обрано судом з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності ним вчиненого, негативних даних щодо його особи та часткового визнання ним своєї винуватості в межах санкції ст..393 ч.2 КК України і на думку колегії це покарання є достатнім, справедливим і відповідає вимогам ст..65 КК України.
Не вбачаючи підстав для скасування або зміні вироку та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 26 травня місяця 2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.
Судді: підпис
Копія вірна ОСОБА_2