ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004038 від 11.08.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, освіта вища, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
10.08.2014 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 з невстановленою в ході досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_5 знаходились поблизу Харківського університету повітряних сил імені І. Кожедуба, розташованого по вулиці Клочківській, 228 м. Харкова , де побачили раніше їм незнайому особі на ім`я ОСОБА_6 , який рухався їм назустріч убік вулиці 23 Серпня м. Харкова. Після цього у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_4 та невстановлена в ході досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи при цьому корисливу мету наживу, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 з двох боків, тим самим не даючи можливість останньому їх оминути. Далі ОСОБА_4 без пояснення будь-яких причин, наніс один удар правовою рукою в праву частину обличчя ОСОБА_6 , від якого останній впав на землю, втративши можливість чинити опір, отримавши наступні тілесні ушкодження: одна забійно-рвана наскрізна рана верхньої губи та області носо-губної складки праворуч з ділянкою крововилива та осадження краям, що згідно з висновком експерта ХОБСМЕ №2804-ая/14 від 08.09.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Далі ОСОБА_4 з метою сховати своє та Вінника обличчя, сів на потерпілого ОСОБА_6 та правою рукою притиснув обличчя останнього до землі. Після цього ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що опір потерпілого подоланий та він зможе побачити їх обличчя, вихопив з лівої руки потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «THL W100», вартість якого згідно з висновком експерта ХНДІСЕ ім. засл. проф. Бокаріуса №9812 від 24.11.2014 року складає 2000 гривень, а ОСОБА_5 в цей час з заднього правого кармана шортів, які знаходились на потерпілому ОСОБА_6 забрав грошові кошти в сумі 20 гривень. Після цього ОСОБА_4 та невстановлена в ході досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2020 гривень.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України у повному обсязі, вимоги цивільного позову визнав повністю, та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, пояснивши, що доповнити йому нічого.
Суд зі згоди прокурора, обвинуваченого, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому суд з`ясував чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, а також роз`яснив, що у такому випадку обвинувачений буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групи осіб.
При вирішенні питання про покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь важкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку в психоневрологічному, наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до статті 66 КК України, обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно до статті 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в межах його доведеності.
Відповідно до пункту 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних страждань, проте, оскільки суд, відшкодовуючи моральну шкоду з винної особи повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково.
Питання щодо витрат пов`язаних з проведенням експертизи по кримінальному провадженню вирішити на підставі статті 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 2020 (дві тисячі двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної під час досудового слідства судово-товарознавчої експертизи №9812 від 24.11.2014 року у розмірі 98 грн. 40 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: