Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/157/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 122 (102) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000176 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має малолітню доньку 2013 року народження, такого, що немає судимості,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 1073 грн. 21 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком місцевого суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за таких обставин.

Так, 29.04.2015 року близько 17.00 години, ОСОБА_8 знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .
У цей час повз його домоволодіння проходив ОСОБА_9 , з яким у нього склалися давні неприязні відносини. З метою з`ясування стосунків, ОСОБА_8 покликав ОСОБА_9 на територію свого домоволодіння у приміщення гаража. Коли останній зайшов у приміщення гаража, ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті давніх неприязних відносин, стиснутою у кулак рукою наніс не менше одного удару в область нижньої щелепи потерпілого, чим заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді ангулярного перелому нижньої щелепи зліва, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, так як потягло за собою тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 та вичерпані можливості їх отримання.

Вважає вирок районного суду незаконним з підстав неправильного застосування кримінального закону, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому вказує на те, що показання потерпілого та свідка ОСОБА_10 , містять елементи необ`єктивності та протиріччя, що в свою чергу не дає підстав для ухвалення обвинувального вироку, оскільки з урахуванням ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вважає, що обвинувачення ґрунтується лише на показаннях потерпілого та його близького родича, які є особами зацікавленими у розгляді кримінального провадження, що на його думку дає підстави сумніватись в їх об`єктивності, а інші докази в даному кримінальному провадженні не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинуватість обвинуваченого і вказані сумніви усунути неможливо, оскільки передбачені законом засоби і способи збирання доказів вичерпані, тому вважає недоведеним, що у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила залишити її без задоволення, а даний вирок суду першої інстанції без зміни, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги захисника і просили даний вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати та на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове і судове слідство по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку суду висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних та досліджених судом у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції надав всебічну об`єктивну оцінку, і які повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Так, при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 29.04.2015 року він разом із ОСОБА_11 перебував у себе у дворі і останній попросив у нього дозволу відвезти потерпілого, на що він дав свою згоду. Через деякий час ОСОБА_12 повернувся і повідомив йому, що ОСОБА_9 негативно висловлювався на його адресу. Він зателефонував до батька потерпілого і запитав у нього, чому його син так говорить про нього, однак потерпілий вихопив у батька телефон і встрянув у їх розмову. У відповідь він сказав йому, що розберемось. Пізніше батько та син ОСОБА_9 зайшли до нього у двір. Він відразу покликав ОСОБА_11 , щоб той підтвердив, що ОСОБА_9 негативно висловлювався на його адресу та потім відійшов у сторону. Після цього між ним та ОСОБА_9 виникла сварка. Потерпілий витяг із кишені кухонний ніж, але він сказав їм йти геть і вийшов з приміщення гаража, щоб уникнути конфлікту. ОСОБА_11 весь час був у приміщенні літньої кухні. Він потерпілому ніяких тілесних ушкоджень не наносив і до візиту до нього у потерпілого не було тілесних ушкоджень.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення його вина повністю підтверджується сукупністю належних, допустимих і узгоджених між собою доказів, досліджених районним судом безпосередньо в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 29.04.2015 року близько 15.00 15.30 годин він приїхав у село Підвисоке до батька, випивши перед цим дві пляшки пива. Оскільки батька дома не було, то він пішов до нього на роботу. По дорозі зустрів ОСОБА_11 , якого попросив підвезти його до батька на роботу, на що останній погодився, по телефону запитавши про це дозволу у ОСОБА_8 . По дорозі у розмові ОСОБА_11 повідомив йому, що ОСОБА_8 йому мало платить за роботу, на що він жартома порадив йому звернутись до ОСОБА_8 та попросити підвищити платню. У цей час йому зателефонував батько і повідомив, що ОСОБА_8 нецензурними словами погрожував йому, що буде їх вбивати. Однак причину такої поведінки останнього батько йому не назвав, тому він вирішив піти до ОСОБА_8 і розібратись у цьому. Біля двору ОСОБА_8 він побачив, що останній розмовляє з його батьком, а коли побачив його, то запросив до себе у двір до гаража, де обвинувачений відразу вдарив його кулаком, поваливши з ніг, після чого наніс йому ряд ударів по обличчю та в пах. Його батько також зайшов до двору та відтягнув його від бійки. У нього з носа пішла кров та почався набряк щелепи. Ніяких предметів при собі він не мав, ОСОБА_8 не бив і не погрожував йому, перед цією подією у нього тілесних ушкоджень не було. Стверджує, що ця подія відбувалася у присутності його батька та ОСОБА_11 , який надав суду неправдиві пояснення. Після бійки він відійшов від місця події близько 500 метрів і батько посадив його у автомобіль таксі, водій якого відразу доставив його до районної лікарні в смт. Новоархангельськ, де йому надали першу медичну допомогу і повідомили, що у нього перелом щелепи та вибитий зуб. Після цього він у цей же день звернувся до міліції.

Свідок ОСОБА_10 , у судовому засіданні пояснив, що потерпілий його син. Точної дати він вже не пам`ятає, близько 17 години у селі він зустрів свого сина, з яким поговорили і пішли до нього додому. По дорозі додому йому зателефонував ОСОБА_8 і запитав чи син біля нього та попросив передати йому телефон. Коли він передав слухавку сину, то почув крик по телефону, суті розмови не зрозумів, але чув як син відповів «Приїжжай, мені різниці немає». Він забрав телефон у сина і запитав у ОСОБА_8 , що трапилося, на що останній відповів йому, що його син наговорив на нього і почав погрожувати, що приїде до них і повбиває їх, але він став заспокоювати його і просив його не робити цього. Син сказав, що піде до ОСОБА_8 розібратись і пішов до нього, а він поїхав туди велосипедом. У дворі побачив обвинуваченого і запитав його що трапилось, на що останній почав грубити та погрожував, що повбиває їх, на що він попросив не чіпати його сина сьогодні, а поговорити з ним, коли той буде тверезий. Коли до двору підійшов його син, ОСОБА_8 запросив його піти поговорити і вони всі зайшли до нього в гараж, де обвинувачений відразу наніс удар його сину у щелепу і почав бити в пах. Він став між ними, щоб зупинити бійку, але ОСОБА_8 продовжив бити його сина і він змушений був їх розборонити. Коли виходили з гаража, він запитав у ОСОБА_8 для чого це все було потрібно, на що останній наніс і йому 5-7 ударів в область грудної клітини і сказав, щоб вони знали як пред`являти йому претензії. Після цього він із сином пішли в напрямку до центра села і він попросив водія таксі відвезти сина до лікарні. Заборонених предметів чи зброї у його сина не було і він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_13 , у судовому засіданні пояснив, що він є приватним підприємцем і надає послуги таксі. Точної дати не пам`ятає, він привіз людей у с. Підвисоке, а на зворотному шляху його зупинив батько потерпілого, дав йому 50 грн. і попросив відвезти сина до Новоархангельська, пояснивши що «повздорили трохи». На шляху він підібрав потерпілого, який тримався за щоку і сказав, що його побили, тому він відвіз його до районної лікарні. Інші подробиці йому не відомі.

Свідок ОСОБА_11 , у судовому засіданні пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим і періодично допомагає йому по господарству внаслідок боргових зобов`язань перед ОСОБА_8 . У той день він також допомагав йому у зварювальних роботах. Протягом дня він відлучався у своїх справах, а коли повернувся то побачив у обвинуваченого на подвір`ї ОСОБА_9 , який попросив відвезти його до свого батька. Він запитав дозволу у ОСОБА_8 та скутером повіз ОСОБА_9 до батька. Під час руху останній говорив погані слова на ОСОБА_8 . Зустрівши по дорозі батька ОСОБА_9 , він залишив останнього та повернувся до ОСОБА_8 , якому повідомив про те, що ОСОБА_9 негарно висловлювався про нього. ОСОБА_8 зателефонував до батька ОСОБА_9 і він почув, як потерпілий у трубку говорив нецензурні слова на адресу обвинуваченого, після чого останній запросив потерпілого з батьком прийти до нього поговорити. Через деякий час вони прийшли до гаража ОСОБА_8 , який попросив його підтвердити про образи на його адресу, що він і зробив, після чого вийшов до літньої кухні і всі події, що відбувались у гаражі, він не бачив і не чув. Ніяких заборонених предметів у руках потерпілого не було.

Районний суд критично оцінив показання цього свідка в частині спростування вини обвинуваченого, оскільки останній перебуває у дружніх стосунках з обвинуваченим, має боргову залежність від нього і свої дії постійно погоджував з ним, а також з урахуванням того, що такі показання свідка ОСОБА_11 повністю спростовуються наданими в судовому засіданні послідовними показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_10 .

Наведені показання потерпілого і свідків, також узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.06.2015 року та фототаблицями до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 , який показав як саме ОСОБА_8 наносив йому удари (а.п.47-50);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2015 року та фототаблицями до нього за участю свідка ОСОБА_10 , який показав як саме ОСОБА_8 наносив удари потерпілому ОСОБА_9 (а.п.51-55);

- висновком судово-медичної експертизи № 40 від 10.06.2015 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у виді ангулярного перелому нижньої щелепи зліва, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, так як потягнуло за собою тривалий розлад здоров`я на термін більше трьох тижнів. Вказане тілесне ушкодження могло утворитись від локальної дії тупого твердого предмету і можливо при нанесенні удару рукою чи обутою ногою, не менше одного травматичного впливу, його утворення при падінні з вертикального положення малоймовірно і могло утворитися у термін зазначений у постанові, на що вказують дані медичної документації, та за обставин на які вказали потерпілий і свідок ОСОБА_10 при проведенні слідчих експериментів, тобто при нанесенні ОСОБА_8 удару правою рукою стиснутою в кулак в область нижньої щелепи зліва (а.п.56-58).

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та про правильність кваліфікації його дій, за ч.1 ст. 122 КК України, так як він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про істотні порушення процесуального закону під час досудового чи судового слідства, а також неповноту чи однобічність, яка могла б суттєво вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що досліджені місцевим судом докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість чи невинуватість обвинуваченого і вказані сумніви усунути неможливо, оскільки передбачені законом засоби і способи збирання доказів вичерпані, тому вважає необхідним закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України, через відсутність належних та допустимих доказів його винуватості колегія суддів вважає безпідставними, так як вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та повністю спростовуються зібраними і дослідженими у судовому засіданні вищезазначеними доказами, а також суперечать послідовним показанням потерпілого і свідка ОСОБА_10 , як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні підтвердили, що саме обвинувачений по місцю свого проживання у приміщенні гаража наніс удар кулаком потерпілому, спричинивши умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно ст. 65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

При цьому правильно вказав, що ОСОБА_8 скоїв злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але згідно ст. 89 КК України, вважається таким, що немає судимості, а також і те, що судом не встановлено обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком.

Тобто вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання, на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Також районним судом правильно вирішено і цивільний позов заявлений потерпілим.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженні, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення - не встановила.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2