АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/723/15 Справа № 708/235/15-к Категорія: ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурораОСОБА_8
обвинуваченогоОСОБА_9
захисникаОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.06.2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чигирин, Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, одружений, не працюючий, не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України та якому призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого;

- за ч.2 ст.317 КК України 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 4121 гривні 17 копійок.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком, ОСОБА_9 у невстановлений час 2014 року, знаходячись неподалік приміщення очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", для своїх особистих потреб, незаконно зірвав із рослин коноплі верхні їх частини, чим незаконно придбав їх, після чого переніс до однієї з кімнат в приміщення очисних споруд, розташованого у м. Чигирин по вул. Першотравнева, де продовжив зберігати подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору в газетному згортці на полиці столу, що знаходився у побутовій кімнаті приміщення без мети збуту, час від часу споживаючи шляхом паління. Вказана речовина згідно висновку експерта №2/1976 від 18.12.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабіс, що у перерахунку на висушену речовину становить 19,38 грама.

Він же, повторно 09.12.2014 року, приблизно о 10.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій продав, тобто незаконно збув за 80 гривень ОСОБА_11 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований.

Він же, повторно 09.12.2014 року, приблизно о 12.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій продав та особисто ввів ін`єкцію в праву руку, чим незаконно збув за 120 гривень ОСОБА_12 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований.

Він же, повторно 13.12.2014 року, приблизно о 13.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій, передав, тобто незаконно збув ОСОБА_13 речовину рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабіс.

Він же, повторно 17.12.2014 року, приблизно о 10.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій, продав, тобто незаконно збув за 200 гривень ОСОБА_14 наркотичний засіб, частину якого останній збув ОСОБА_11 та який, згідно з висновком експерта №2/1974 від 18.12.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опієм ацетильованим.

Він же, повторно 09.12.2014 року, приблизно о 10.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій, надав вищевказане приміщення, чим незаконно забезпечив можливість ОСОБА_11 незаконно вжити особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований.

Він же, повторно 09.12.2014 року, приблизно о 12.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій, надав вищевказане приміщення, чим незаконно забезпечив можливість незаконно вжити та особисто ввів ін`єкцію ОСОБА_12 особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - опій ацетильований.

Він же, повторно 13.12.2014 року, приблизно о 14.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій надав вищевказане приміщення, чим незаконно забезпечив можливість ОСОБА_13 незаконно вжити особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - каннабіс.

Він же, повторно 17.12.2014 року, приблизно о 10.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравневій, надав вищевказане приміщення, чим незаконно забезпечив можливість ОСОБА_14 незаконно вжити наркотичний засіб, який згідно з висновком експерта №2/1974 від 18.12.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим.

Не погодившись з вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.06.2015 року захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 з ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.317 КК України на ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити та повідомили, що ОСОБА_9 наркотичні засоби не продавав, а під їх видом реалізовував розчин чаю з димедролом, а також пригощав сумішшю «Спайзі», виступ прокурора, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Згідно з вимогами ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:

1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;

2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;

3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;

4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення;

5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме;

6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати;

Вирок є найважливішим процесуальним рішенням суду, результат всієї передуючої його ухваленню процесуальної діяльності органів досудового розслідування та суду і є актом правосуддя.

При ухвалені вироку суд повинен дати категоричну відповідь не тільки щодо всієї сукупності фактів, що становить зміст обвинувачення, а й стосовно окремого факту. Суд може визнати одні факти, іншим дати оцінку, треті відкинути. Але щодо кожного з них відповідь повинна бути повною та однозначною позитивною чи негативною.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що за епізодами звинувачення ОСОБА_9 у збуті наркотичних засобів: 09.12.2014 року ОСОБА_11 , 09.12.2014 року ОСОБА_12 та 13.12.2014 року ОСОБА_13 , стороною обвинувачення суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних фактів.

Під час досудового слідства речовина, яка збувалась ОСОБА_15 та кошти які він начебто отримував за це, не були встановлені та не вилучались. Відсутні висновки експертів про те, що збута ОСОБА_15 . 09.12.2014 року ОСОБА_11 , 09.12.2014 року ОСОБА_12 та 13.12.2014 року ОСОБА_13 речовина є наркотичним засобом.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 дані факти збуту наркотичних засобів не підтвердили.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції змінив свої показання пояснивши, що він не причетний до правопорушень вчинених ОСОБА_9 .

Щодо показів свідка ОСОБА_13 , суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні останній від дачі пояснень відмовився, оскільки ці покази стосуються його особистих інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.96 КПК України свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

За ініціативою суду, або клопотанням учасників судового провадження з метою встановлення фактів і обставин кримінального провадження головуючий може оголосити показання свідка, надані ним під час досудового розслідування і долучені до матеріалів кримінального провадження, якщо наявні істотні суперечності між показаннями, які свідок дав на суді і під час досудового розслідування.

У будь-якому разі суд зобов`язаний перевірити суперечливі показання, використавши для цього всі наявні в суді можливості і роблячи висновки на підставі сукупності всіх зібраних доказів.

Крім цього, всупереч та в порушення положень ч.4 ст.95 КПК України суд першої інстанції у своєму вироку вказав та прийняв як докази винуватості ОСОБА_9 показання надані свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_11 під час досудового розслідування, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час розгляду в суді першої інстанції та ухваленні вироку за фактом відмови ОСОБА_13 від показів та зміни показів свідком ОСОБА_11 прокуратурою Черкаської області були внесені дані в ЄРДР, але на час апеляційного розгляду досудове слідство не проведено і будь якого рішення не прийнято.

Також апеляційний суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_12 взагалі не був допитаний в суді першої інстанції, що є неповнотою судового розгляду.

Щодо епізоду збуту ОСОБА_9 наркотичних засобів ОСОБА_14 17.12.2014 року, колегія суддів встановила, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 17.12.2014 року приблизно о 10.00. годині, знаходячись на своєму робочому місці - в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованому в м. Чигирин по вул. Першотравнева, продав, тобто незаконно збув за 200 гривень ОСОБА_14 наркотичний засіб.

Під час перегляду в судовому засіданні оперативної відео зйомки встановлено, що ОСОБА_9 передав ОСОБА_14 два шприца, після чого останній зробив собі ін`єкцію, шприц залишив в приміщенні очисних споруд, а сам пішов (диск 93Т).

Пояснюючи дії ОСОБА_9 та ОСОБА_14 після перегляду оперативної відео зйомки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що переглянута відео зйомка підтверджує саме те, що ОСОБА_9 передав ОСОБА_14 два шприца після чого останній зробив одну ін`єкцію в пах, що було видно на екрані, а потім, в іншій кімнаті зробив іншу ін`єкцію і залишив там шприци, які в подальшому саме в тому місті і були виявлені працівниками міліції та які в подальшому були направлені на судово хімічну експертизу, яка зробила висновок, що в шприцах знаходиться біологічна речовина. Цей доказ підтверджує саме те, що ОСОБА_9 продавав не наркотичну речовину, а димедрол з чаєм.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що під час огляду місця події від 17.12.2014 року за адресою м. Чигирин вул. Першотравнева працівниками міліції були знайдені та вилучені два шприца (Т.1 а.к.п.4-29), в яких повинні були б бути залишки опію ацетильованого, однак згідно з висновком експерта від 27.12.2014 року №2/1998 в наданих на експертизу двох одноразових шприцах знаходиться біологічна речовина, дослідження якої не входить до компетенції експерта (Т.2 а.к.п.15).

Таким чином, органом досудового слідства не встановлено, а в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_9 збув ОСОБА_14 саме опій ацетильований, а в подальшому ОСОБА_14 збув ОСОБА_11 саме ту речовину, яку придбав у ОСОБА_9 і яка, згідно з висновком експерта №2/1974 від 18.12.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим.

В своїх поясненнях ОСОБА_9 зазначив, що ніяких наркотичних речовин ОСОБА_14 він не продавав, він займався шахрайством і продавав громадянам, які вживають наркотики, розчин димедролу з чаєм, а ОСОБА_16 він пригостив не коноплею, а курильною сумішшю «Спайз», якою його також пригостили.

Також колегія суддів звертає увагу на пояснення прокурора, що на час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції рішення щодо притягнення ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності за збут наркотичної речовини 17.12.2015 року ОСОБА_11 не прийнято, а відносно останнього кримінальне провадження за ч.1 ст.309 КК України закрито на підставі ч.4 ст.309 КК України. Дослідженням постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.04.2015 року виявлено, що факт придбання ОСОБА_11 у ОСОБА_14 наркотичного засобу, не встановлений.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», дії особи, яка під виглядом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів умисно збуває будь-які інші засоби чи речовини з метою заволодіння грошима чи майном, потрібно кваліфікувати як шахрайство, а за наявності до того підстав - і як підбурювання до замаху на незаконне придбання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, дії ж покупця - як замах на вчинення злочинів, передбачених статтею 307, або статтею 309, або статтею 311 КК України.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.307 КК України на ст.190 КК України, про що в своїй апеляційній скарзі просить захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 суд апеляційної інстанції позбавлений можливості у зв`язку з відсутністю потерпілого, якому була завдана шкода.

Відповідно до положень ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Крім цього, відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Колегією суддів встановлено, що під час судового розгляду прокурор не скористався своїм правом на зміну обвинувачення, а сторонами апеляційного провадження не було заявлено жодного клопотання про виклик в судове засідання апеляційної інстанції та допит ОСОБА_14 .

Таким чином, на думку колегії судів стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю.

Що стосується пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.317 КК України, а саме надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене повторно, на думку колегії суддів в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.317 КК України.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під наданням приміщення для вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів потрібно розуміти забезпечення можливості одній чи декільком особам використати його в такий спосіб хоча б один раз. Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 317 КК України, характеризується виною у виді прямого умислу. Обов`язковою ознакою діяння є спеціальна мета - забезпечити незаконне вживання, виробництво чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що фактів вживання 09.12.2014 року ОСОБА_11 , 09.12.2014 року ОСОБА_12 , 13.12.2014 року ОСОБА_13 та 17.12.2014 року ОСОБА_14 в приміщенні очисних споруд комунального підприємства "Чигирин", розташованого в м. Чигирин по вул. Першотравнева саме наркотичних засобів не встановлено, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_9 відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.317 КК України.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України та вважає його доведеним.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким надана правильна юридична оцінка.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_9 своєї вини за ч.1 ст.309 КК України, його винуватість підтверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він і ОСОБА_18 були понятими під час затримання ОСОБА_9 на робочому місці на очисних спорудах і проведенні там обшуку під час якого було виявлено та вилучено в одній із побутових кімнат на полиці столу паперовий згорток із подрібненими частинами рослинного походження зеленого кольору.

- даними протоколу огляду місця події від 17.12.2014 року за адресою м. Чигирин вул. Першотравнева та вилучення речових доказів оформлених належним чином (т.1 а.к.п. 4-29), під час якого в одній із побутових кімнат в приміщенні очисних споруд, на полиці столу було виявлено і вилучено паперовий згорток із подрібненими частинами рослинного походження зеленого кольору.

- даними протоколу огляду предмету від 16.01.2015 року (т.3 а.к.п. 1-3);

- висновком судово-хімічної експертизи №2/1976 відповідно до якого вилучена подрібнена речовина зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабіс (т.1 а.к.п. 172-176);

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначено відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даних про особу винного, всіх обставин кримінального провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також враховано, що відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і, за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень п.п.2, 4 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення та в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо:

1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Відповідно положень ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, допущені істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону (зазначення у вироку та прийняття як докази, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , надані ними на досудовому розслідувані), неповноту судового розгляду, яка могла істотно вплинути на висновки суду (не був допитаний свідок ОСОБА_12 ), невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та враховуючи, що дані порушення мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, виходячи із засад об`єктивності, неупередженості, безсторонності та змагальності кримінального процесу, вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.307 та ч.2 ст.317 КК України підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 410, 411 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.06.2015 року відносно ОСОБА_9 - змінити.

Скасувати вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.06.2015 року відносно ОСОБА_9 в частині засудження останнього за ч.2 ст.307 та ч.2 ст.317 КК України.

Кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України закрити у зв`язку з не доведеністю у його вчиненні.

Кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.317 КК України закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього кримінального правопорушення.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

В решті вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.06.2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді