Номер провадження: 11-кп/785/314/16
Номер справи місцевого суду: 518/1759/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 25 грудня 2015 року, по кримінальному провадженню №0000570, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Піщана Балтського району Одеської області, українець, громадянин України, має середню освіту, не одружений, не працює, на даний час відбуває покарання в Ширяївському виправному центрі №111 УДПтС України в Одеській області за адресою: Одеська область, Ширяївський район, с.Орджонікідзе, вул.Леніна, 27-а, раніше судимий:

-22.04.1997 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.81 КК України (1960 року) до 3-ох років позбавлення волі;

-23.08.2000 року Балтським районним судом Одеської області за ч.2 ст.196-1, ч.3 ст.140, ст.208, 42 КК України (1960 року) до 4-ох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-16.06.2015 року Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до 2-ох років позбавлення волі. Згідно ст.81 КК України звільнений умовно-достроково постановою Казанковського районного суду Миколаївської області від 08.12.2006 року, не відбутий термін покарання 5 місяців 22 дня;

-13.03.2008 року Диканським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1-го року 6-ти місяців позбавлення волі. Згідно ст.81 КК України звільнений умовно-достроково постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2009 року, не відбутий термін покарання 3 місяця 25 дня;

-01.06.2010 року Балтським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією майна,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначеного покарання у виді 1-го року 6-ти місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст.70,71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Балтського районного суду Одеської області від 01 червня 2010 року та остаточно визначено до відбуття покарання у виді 1-го року 10-ти місяців позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин за наступних обставин.

Так, 29 січня 2015 року ОСОБА_7 прибув до Ширяївського виправного центру №111 УДПтС України в Одеській області для відбування покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 01 червня 2010 року, невідбута частина якого ухвалою Малиновського районного суду Одеської області від 17 грудня 2014 року була замінена на обмеження волі.

05 вересня 2015 року ОСОБА_7 , будучи ознайомленим з правилами відбування покарання, діючи самостійно, з метою особистої наживи, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , 1935 року народження, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «НОКІА 6300» жовтого кольору вартість якого згідно товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №16092015-1 від 16 вересня 2015 року складає 337 гривень та мобільний телефон марки «НОКІА 1100» білого кольору вартість якого згідно товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна №16092015-1 від 16 вересня 2015 року складає 214 гривень, які перебували на сходах біля вхідних дверей до житлового будинку, після чого з місця злочину зник, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 551 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання. Обвинувачений зазначає, що призначене покарання у виді 1-го року 10-ти місяців позбавлення волі не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання в якому просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 2010 року по 2011 рік, та з 2015 року по 2016 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника за дорученням адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та клопотання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення, прокурора, яка заперечувала проти їх задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Разом з тим, відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, в якості обставин пом`якшуючих покарання - щире каяття та повне визнання вини, до обставин обтяжуючих покарання відніс повторність та вчинення злочину відносно особи похилого віку.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання, оскільки останній вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі і за злочини проти власності, новий злочин вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком суду, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив злочинну діяльність. Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, то всі вони були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, а покарання призначене в межах санкції ч.2 ст.185 КК України відповідає особі винного та характеру вчинених протиправних дій.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо доводів клопотання обвинуваченого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання апеляційний суд дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч.5 ст.72КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В рамках даного кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000570 від 06 вересня 2015 року до ОСОБА_7 29 жовтня 2015 року був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, тобто саме з 29 жовтня 2015 року розпочався термін його попереднього ув`язнення.

Разом з тим попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно частини 4 цієї ж статті судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Оскаржений вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 25 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 набирає законної сили 18 лютого 2016 року з моменту постановлення даної ухвали апеляційним судом Одеської області.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 перебував в режимі попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження з 29 жовтня 2015 року (дата застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою) по 18 лютого 2016 року (дата набрання вироком суду першої інстанції законної сили).

Саме цей термін попереднього ув`язнення має бути перерахований судом за правилами ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доводи клопотання ОСОБА_7 про перерахування йому строку попереднього ув`язнення в період з 2010 по 2011 року є необґрунтованими, оскільки цей строк попереднього ув`язнення в якості запобіжного заходу ОСОБА_7 відбував в рамках іншого кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, ч.5 ст.72 КК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Клопотання ОСОБА_7 про застосування положень ч.5 ст.72 КК України задовольнити частково.

Вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 25 грудня 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185 КК - змінити.

Зарахувати засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 29 жовтня 2015 року по 18 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4