27 січня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_5
розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, -
Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового розслідування.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за таких підстав: наказом начальника ГУМВС України в Донецькій області № 202 о/с від 27.05.2014 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району (м. Слов`янськ) управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Донецькій області.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п.1 Примітки до ст.364, ч.З ст.18 КК України, він є працівником правоохоронного органу, службовою особою та представником влади.
Так, 10.09.2015 ОСОБА_5 о 08 годині 00 хвилин разом з інспектором ДПС групи ДПС відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Слов`янськ та Слов`янського району (м. Слов`янськ) управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Донецькій області ОСОБА_6 заступив на службу на службовому автомобілі «Тоуоtа Рrius», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
В цей день, близько 13 години 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на перехресті вулиць Кримської та Чічеріна м. Слов`янська, разом із ОСОБА_6 зупинили автомобіль ВАЗ 2106, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , після чого здійснили у нього перевірку документів, а саме, полісу обов`язкового страхування та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
В ході перевірки документів ОСОБА_5 було встановлено, що ОСОБА_7 знаходився за кермом вказаного автомобілю з ознаками алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 , щоб він у письмовій формі відмовився від проходження огляду на предмет виявлення факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Далі ОСОБА_5 о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи разом із ОСОБА_7 у службовому автомобілі «Тоуоtа Ргіus» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № ПОЗ, з метою збільшення показників своєї роботи в частині виявлення адміністративних правопорушень, без присутності двох свідків склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 153850 щодо відмови ОСОБА_7 від проходження огляду на предмет виявлення факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння за ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час складання зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, який є офіційним документом, ОСОБА_5 , діючи умисно, вніс до нього завідомо неправдиві відомості щодо присутності при відмові ОСОБА_7 від проходження огляду на стан сп`яніння двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є його знайомими та фактично при зазначених обставинах присутні не були.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, тобто внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей.
Суд дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши зміст угоди визнання винуватості та вислухавши сторін укладеної угоди про визнання винуватості встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Відповідно до п. 1,2, 3, 4,5 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу, не відповідають інтересам суспільства, порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися , очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов язань.
Так відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - критерієм, який визначає можливість і доцільність ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості, є наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також у запобіганні, виявленні більш тяжких кримінальних правопорушень. Велике значення має обгрунтування забезпечення співвідношення суспільного інтересу та приватного інтересу підозрюваного, обвинуваченого. У цьому випадку інтерес держави (суспільства) щодо призначення належного покарання винному може підпорядковуватися зацікавленості у підвищенні ефективності досудового розслідування.
Вивчивши зміст даної угоди суд приходить до переконання, що покарання визначене сторонами в угоді про визнання винуватості носить досить формальний характер з укліном в сторону приватного інтересу підозрюваного і у зв`язку з чим дана угода не відповідає інтересам суспільства в контексті його зацікавленості щодо попередження вчинення подібних правопорушень.
Крім того зміст угоди про визнання винуватості прямо суперечить вимогам діючого закону, оскільки державні витрати на проведення судово почеркознавчої експертизи в сумі 613 грн. 80 коп. не були відшкодовані підозрюваним до моменту укладання угоди про визнання винуватості.
Беручи до уваги сукупність нведених вище обставин та приймаючи до уваги, що підставами покладеними в основу затвердження угоди є відповідність цієї угоди інтересам суспільства та вимогам закону, суд, з урахуванням змісту укладеної угоди приходить до висновку, що дана угода не відповідає інтересам суспільства, оскільки обраний вид покарання є досить м`яким та носить формальний характер, а отже є не достатнім для усвідомлення обвинуваченим глибини своїх протиправних дій, крім того обов`язок щодо відшкодування державних витра на залучення експерта не був виконаний, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод»; Узагальненням ВССУ від 22.01.2014 року, суд, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1