АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1829/15 Справа № 200/1542/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати апеляційного суду Дніпропетровської області з кримінальних справ в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0005599, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12. 2014 року за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська,, громадянка України, раніше судимий:
-24.11.2009 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.289 КК України до 3 років обмеження волі;
-17.04.2012 рокуАмур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України до 240 годин громадських робіт;
-06.11.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 24.10.2014 року умовно-достроково на 10 місяців 28 днів.
Засуджений: - за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, частково у вигляді одного місяця позбавлення волі додано не відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2012 року, остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді одного року одного місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 92 копійки на розрахунковий рахунок 0004, одержувач платежу: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, МФО 805012, , призначення платежу: за експертизу №70/10-3291 від 26.12.2014 року.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин:

18.12.2014 року приблизно о 10 годин 20 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, знаходячись на вул. Артема м. Дніпропетровська, у невстановленої слідством особи, незаконно без мети збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 1,2324 г, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,0359 г, яку він незаконно, без мети збуту, зберігаючи при собі, пересуваючись пішки, доставив до будинку АДРЕСА_1 .

18.12.2014 року приблизно о 10 годині 55 хвилин, працівниками міліції при проведенні профілактичних засобів біля будинку № 7 по вул. Димитрова м. Дніпропетровська був зупинений ОСОБА_7 , у якого в ході огляду був виявлений та вилучений особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 1,2324 г, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,0359 г, яку він незаконно, без мети збуту придбав та зберігав при собі.

В апеляціях:

- прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання через м`якість призначеного покарання, яке явно не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину і особі засудженого. Просить ухвалити новий вирок щодо ОСОБА_7 , визнати його винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання з урахуванням вироку Індустріального районного суду у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі шляхом часткового приєднання з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.

- адвокат ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати, закривши кримінальне провадження відносно обвинуваченого на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та п. 1 ч 2 ст. 284 КПК України, як особа, яка пройшла добровільно курс лікування від наркоманії. Вважає, що ОСОБА_7 є особою хворою на наркоманію і до вироку суду пройшов повний курс лікування від наркоманії добровільно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 які підтримали апеляцію захисника та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора та заперечувала проти задоволення апеляції захисника перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та висловлені сторонами в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У судових дебатах та останньому слові обвинувачений ОСОБА_7 просив задовольнити його апеляцію.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, обґрунтовані сукупністю належно одержаних по справі і досліджених судом доказів, є правильними, в апеляції не оспорюються, в зв`язку з чим колегія суддів не входить у їх обговорення. Як вбачається з журналу судового засідання, в ході судового слідства були всебічно, повно досліджені всі обставини справи, досліджені необхідні документи, вирішені заявлені клопотання.

Доводи апеляції захисника обвинуваченого про неправомірність відмови судом у застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ч.4 ст.309 КК України колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

18 грудня 2014 року ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції з наркотичними засобами. Вказаний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2014 року. Проводилося судове слідство та обвинувальний акт був направлений до суду 31 січня 2015 року. В ході розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 вину в скоєнні злочину не визнавав та давав пояснення. ОСОБА_7 знаходився на обліку в лікаря нарколога з діагнозом «Психические и поведенческие расстройства в результате употребления опиоидов. Синдром зависимости».

18 березня 2015 року ОСОБА_7 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_8 ..

В той же день, 18.03.2015 року ОСОБА_7 звернувся до Дніпропетровського обласного наркологічного диспансеру та пройшов курс лікування від наркоманії з 18.03.2015 року по 06.04.2015 року.

09 квітня 2015 року в ході розгляду кримінального провадження вже в присутності вищевказаного захисника ОСОБА_7 змінив свої показання в яких вину визнав повністю та розповів про скоєне ним кримінальне правопорушення і підтримав клопотання захисника про застосування щодо нього ч.4 ст.309 КК України.

Вказане клопотання місцевим судом було розглянуте та винесено ухвалу про відмову у задоволенні цього клопотання.

При цьому суд послався на вказані вище обставини та прийшов до обґрунтованого висновку, що за таких обставин не вбачається в діях ОСОБА_7 добровільного звернення до лікувального закладу для лікування від наркоманії, а розцінив ці дії обвинуваченого як спосіб ухилитися від покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, оскільки дійсно виходячи з описаних вище обставин не вбачається факту добровільності звернення ОСОБА_7 до лікувального закладу для лікування від наркоманії, а тому він не ставив за мету вилікуватися від наркоманії. ОСОБА_7 пройшов курс лікування лише з метою уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання в ході судового слідства були належно досліджені всі докази і у вироку їм дана належна оцінка. Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що досудове і судове слідство було проведено з дотриманням вимог КПК України, належним чином, докази зібрані по справі у законний спосіб, є достатніми та допустимими.

Що стосується обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначене згідно до вимог ст. 65 КК України, з належним врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, а також особи обвинуваченого, який скоїв злочин в період не відбутої частини покарання за попереднім вироком, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання судом обґрунтовано визнано рецидив злочинів.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_7 за вказаний злочини у вигляді 1 року позбавлення волі, та за сукупністю вироків, з урахуванням не відбутої частини покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2012 року у вигляді 1 років 1 місяця позбавлення волі за своїм виглядом і розміром є обґрунтованим і справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення.

Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для зміни або скасування вироку, перевіркою матеріалів справи, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляцій не має, а даний вирок є законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 14 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10