Справа № 489/4122/15-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/419/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 р. м. Миколаїв
Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

обвинуваченого: ОСОБА_6 ;

захисника: ОСОБА_7 ;
потерпілої: ОСОБА_8 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Комісарівка, Березанського району, Миколаївської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодружений, раніше судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22.05.2015 р. близько 15:00 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, знаходячись поблизу гаражів по вул. Зеленій в м. Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном підбіг до потерпілої ОСОБА_8 та застосував насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, схопивши її за ноги, від чого остання випустила свій мобільний телефон марки "Nokia 501", червоного кольору, вартістю 1000 грн. на землю. Після чого, ОСОБА_6 , відпустивши потерпілу, підбіг до вищезазначеного телефону та намагався ним заволодіти, але не встиг, т.я. потерпіла ОСОБА_8 почала кричати та кликати на допомогу, від чого ОСОБА_6 злякався та почав залишати місце скоєння злочину, але був помічений та затриманий співробітниками служби охорони ПАТ "Лакталіс".
З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого повторно.
Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину не визнав, показав, що 22.05.2015 р. їхав на маршрутному автобусі з с. Шевченкове в м. Миколаїв, через Кульбакіно, вийшов на зупинці яка розташована за мостом. Як йому здалося він побачив знайому дівчину, підійшов до неї, та схопив ззаду за плече. Дівчина повернулась до нього та почала кричати, а він зрозумів, що обізнався. Він злякався її крику та почав втікати від неї та переліз через паркан підприємства "Лакталіс", де і був затриманий працівниками охорони, які відвели його до кімнати охорони, в якій знаходився ще один охоронець. Ніяких показів охоронцям не давав, свідка ОСОБА_10 в кімнаті охорони не бачив. Після того як прибули працівники міліції, вони посадили його в автомобіль та доставили до районного відділу міліції, де били його та примушували давати покази, Також зазначив, що насильства над потерпілою не вчиняв, а також не розмовляв з нею. Будь яких дій пов`язаних з незаконним заволодінням телефону потерпілої не вчиняв.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини, його вина у вчиненні злочину, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.

Показами потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що 22.05.2015 р. близько 14 год. 40 хв., йшла з дитиною з поліклініки по вул. Зеленій та розмовляла по телефону, помітила що позаду неї йшов обвинувачений, вона кілька разів оберталась до нього, але особливо не звертала на нього уваги. Після того, не очікувано для неї, з правої сторони обвинувачений боляче схопив її за коліна, внаслідок чого у неї випав з рук телефон, а сама вона схопилась за коляску з дитиною. Вона почала голосно кричати на допомогу, після чого, обвинувачений злякавшись відійшов від неї, але потім підбіг та хотів підняти телефон з землі, але знов налякавшись крику побіг від неї. Після того вона підняла телефон та зателефонувала чоловіку, попросила її зустріти та пояснила що на неї напав незнайомий чоловік. В той час як її чоловік під`їжджав до неї, вона вказала на обвинуваченого, який біг йому на зустріч. Після того обвинувачений переліз через паркан підприємства "Лакталіс", а її чоловік повідомив охороні, що на їх об`єкті є стороння людина, після чого охоронці затримали обвинуваченого. Як вона кричала під час нападу, чула її мати, з якою вона розмовляла до цього.

Показала також, що після затримання обвинуваченого останній пояснював, що хотів викрасти мобільний телефон, оскільки в нього не було грошей для того щоб повернутись додому. Внаслідок того, що обвинувачений схопив її за коліна, на них утворились синці, які потім бачив її чоловік. Зазначила, що телефон який хотів викрасти обвинувачений був марки Нокіа, червоного кольору, вартістю 1000 грн.

Показами свідка ОСОБА_10 , який показав, що 22.05.2015 р., його підлеглий, охоронець, повідомив йому по радіостанції, що на території ПАТ "Лакталіс" знаходиться стороння особа. Охоронцю про це повідомили сторонні особи та зазначили, що особа яка намагалась вчинити крадіжку перескочила через огорожу підприємства та знаходиться на його території. Після цього повідомлення, він орієнтував особовий склад на затримання порушника. Затримання здійснював охоронець на прізвище ОСОБА_11 . Після затримання, обвинуваченого, який весь був в подряпинах від колючої проволоки, доставили до кімнати охорони, де він пояснив, що намагався викрасти телефон, оскільки йому були потрібні грошові кошти, щоб доїхати додому. Такі ж самі покази обвинувачений давав в автомобілі міліції.

Показами свідка ОСОБА_12 , який показав, що 22.05.2015 р. знаходився вдома, коли йому подзвонила дружина та повідомила, що на неї напали та попросила забрати її. Взявши автомобіль він поїхав до неї. Під`їжджаючи до дружини, він побачив як вона вказала на обвинуваченого який біг, розвернувся та поїхав за ним по вул. Виноградній, яка проходить вздовж підприємства "Лакталіс" та побачив як обвинувачений переліз через огорожу підприємства. Спочатку він подзвонив до міліції, а потім підійшов до охоронців підприємства та повідомив, що особа, яка вчинила правопорушення, знаходиться на території підприємства. В той час як охоронці шукали обвинуваченого на території підприємства, він разом із сусідом очікував на нього під огорожею, під час чого обвинувачений хотів перелізти через неї, але побачивши їх, спустився назад. Потім його затримали охоронці та після того під`їхали працівники міліції. Вони завели обвинуваченого до кімнати охорони та через п`ять хвилин покликали і його. Працівники міліції розповіли, що обвинувачений повідомив їм, як схопив за ноги жінку та хотів забрати її телефон, оскільки йому не вистачало на проїзд додому. В кімнаті був начальник охорони з ще одним охоронцем та працівники міліції. Після того як обвинуваченого посадили в автомобіль міліції, він розповідав теж саме, що й розповіли йому до цього працівники міліції.

Показами свідка ОСОБА_13 , яка показала, що 22.05.2015 р. під час розмови з її донькою ОСОБА_8 почула її крик, яка кричала на допомогу. Через деякий час, після того як вона подзвонила ще раз доньці, вона підняла слухавку та повідомила про те що невідомий чоловік напав на неї та намагався викрасти в неї телефон.

Заявою ОСОБА_8 до начальника Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, відповідно до якої, остання просила вжити заходів до невідомого їй громадянина, який 22.05.2015 р. на вул. Зеленій, схопив її за ноги та намагався викрасти мобільний телефон червоного кольору.

Протоколом огляду місця події від 22.05.2015 р., відповідно до якого, було вилучено мобільний телефон "Nokia", червоного кольору з пошкодженням у вигляді тріщини.

Постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів від 22.05.2015 р., мобільний телефон "Nokia 501", було визнано речовим доказом, долучено до кримінального провадження та повернуто потерпілій під розписку.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2015 р., відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_8 , повідомила про фактичні обставини скоєння відносно неї кримінального правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених судом доказів, а саме: показами потерпілої, показами свідків, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом проведення слідчого експерименту. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.

До показів обвинуваченого про непричетність до вчинення грабежу, суд ставиться критично та розцінює їх, як намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його покази спростовуються показами потерпілої та свідків.

Окрім того суд вважає недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2015 р., оскільки останній складено з порушенням приписів ст. 228 КПК України. Так, відповідно до п.7 ст. 228 КПК України фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Проте з наданого протоколу вбачається що на фотознімках особи різні за віком та зовнішністю (один має вуса). Окрім того в самому протоколі взагалі відсутні відомості щодо П.І.Б. осіб, яких впізнають, що унеможливлює в подальшому ідентифікацію особи, яку впізнали.
Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він із неповною середньою освітою, не працює, неодружений, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжкого злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, особистість обвинуваченого, який після відбуття покарання на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин проти власності.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.374, 375 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 22.05.2015.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Речовий доказ: мобільний телефон "Nokia 501" повернути ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.
Суддя