АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1952/15-к Номер провадження 11-кп/786/756/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника ВЦ ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу суду Комсомольського міського суду Полтавської області від 8 вересня 2015 року.

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання Комсомольського виправного центру № 136 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 засудженого вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.05.2009 року за ч. 2 ст. 121, ч.3 ст.355, ч.2 ст.146 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України на 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.01.2015 року не відбута частина строку покарання замінена на більш м`яку - обмеження волі . За ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.02.2015 року у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано час слідування під вартою до постановки на облік у виправному центрі терміном 9 днів у відповідності до вимог ст. 72 КК України.

У Комсомольському ВЦ № 136 ОСОБА_7 відбуває покарання із 14.02.2015 року, куди прибув з Кременчуцької ВК № 69.

Згідно ухвали суду, начальник Комсомольського ВЦ № 136 та голова спостережної комісії виконкому Комсомольської міської Ради звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , вказавши, що за час відбування покарання в установі режим тримання не порушував, стягнень не має, за сумлінну поведінку і ставлення до праці отримав заохочення, будучи працевлаштованим, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує відповідально. За наданою суду характеристикою засуджений на заходи індивідуально-виховного характеру реагує вірно, зарахований до програми диференційного виховного впливу за напрямком «Підготовка до звільнення».

Відмовляючи в задоволенні подання, суд вказав на те, що засуджений ОСОБА_7 фактично не відбув трьох чвертей строку покарання призначеного судом при пом`якшенні покарання, що є обов`язковою умовою в контексті ст.81 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_10 просять ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_7 .

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 , представника ВЦ ОСОБА_9 про задоволення скарги, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені мотиви апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За нормами ч.ч.2,3 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув певний строк покарання, призначений судом, в залежності від ступеня тяжкості скоєного ним злочину.

Виходячи із змісту ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання було замінене більш м`яким, умово-дострокове звільнення застосовується за встановленими статтею 81 цього Кодексу правилами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або рішенням суду.

З огляду на викладене та враховуючи, що при пом`якшенні покарання за судовим рішенням, було визначено строк невідбутої частини покарання у вигляді 2 років 8 місяців 15 днів, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що строк відбуття ОСОБА_7 покарання підлягає обрахуванню з фактичної дати винесення ухвали про заміну йому покарання, тобто з 28.01.2015 року.

Таким чином, на момент розгляду справи в суді, з урахуванням 09 днів, що були зараховані в строк відбування покарання ОСОБА_7 , за ухвалою суду від 26.02.2015 року, засуджений відбув 07 місяців 14 днів, визначеного судом покарання, що є меншим трьох чвертей строку покарання, як це передбачено п.3 ч.3 ст.81 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала є законною, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

На підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 8 вересня 2015 року щодо нього - без зміни.

СУДДІ:

______________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
копія:
з оригіналом згідно: