АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 11-1591/10 Головуючий у 1 й інстанції - Ковальчук Доповідач - Стуковенкова Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Лісняк В.С.

суддів Алькової С.М., Стуковенкової Т.Г.

за участю прокурора Демеш О.О.

розглянула 19 серпня 2010 року в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції,на вирок Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, раніше не судимий

засуджений за ч.2 ст.304 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на один рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Згідно зі ст. 75 КК України від призначеного судом покарання ОСОБА_1 звільнений з іспитовим строком один рік.

На підставі ст..76 КК України на нього покладені обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримнально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи, періодично зявлятись для регістрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочин при таких обставинах.

13 серпня 2009 року? біля22гої години, ОСОБА_1, знаючи достовірно, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є малолітнім, втянув його в злочинну діяльність, проявивши ініціативу та запропонувавши йому скоїти крадіжку чужого майна, на що той погодився. Після цього,ОСОБА_1 за попередньою змовою з малолітнім ОСОБА_2, в той же день і час, при допомозі риболовецької сітки скоїли замах на таємне викрадення риби на загальну суму 183 грн.61 коп. з водойому, що перебуває в оренді Фермерського господарства «Зоря», розташованого на околиці с. Варварівка, Юрївського районну,Дніпропетровської області.

В апеляції прокурор? який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ставить питання про скасування вироку суду в звязку з неправильним застосуванням кримінально-процесуального закону. При цьому посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, вказуючи, що суд у вироці послався на докази, які не досліджувались в судовому засіданні, крім того, у вступній частині вироку вказане прізвище прокурора Соколова В.І. , який не приймав участь у розгляді справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляції про скасування вироку, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню.

Вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючись вимог статей 321-339 КПК.

Згідно зі статтями 323,334 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формування обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду, із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Однак, суд допустив такі порушення, які викликають сумнів в законності, обґрунтованості і справедливості вироку.

Відповідно до ст.333 КПК України, у вступній частині вироку належить зазначати, крім складу суду, секретаря і перекладача, всіх учасників судового розгляду, в тому числі і прокурора, який приймав участь у розгляді справи.

Як вбачається із протоколу судового засідання, обвинувачення в суді підтримував прокурор Ткаченко С.В., про те, у вступній частині вироку суд вказав прізвище прокурора Соколова В.І., який не приймав участі у розгляді даної справи.

Суд визнав доказаною винність ОСОБА_1 в замасі на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з малолітнім ОСОБА_2, при цому у вироці не розкрив обєктивну сторону вказаного злочину, а сааме, спосіб скоєння злочину, не зазначив причин, з яких злочин не доведено до кінця.

Крім того, суд визнав доказаним скоєння засудженим злочину за попередньою змовою з малолітнім ОСОБА_2, 8 серпня 1996 року. Такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звинувачувався органами досудового слідства в замасі на викрадення чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину, суд послався на показання засудженого на досудовому слідстві, вказавши, що він підтвердив покази щодо скоєння замаху на крадіжку риби з ОСОБА_2, при обставинах, аналогічних викладеним в обвинуваченні, а також на протокол огляду, протокол зважування, довідку про вартість, заяву про скоєння злочину, протоколи допиту свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, протокол допиту ОСОБА_1 на досудовому слідстві як підозрюваного та обвинуваченого(а.с.32,50). Однак із протоколу судового засідання вбачається, що ці докази в судовому засіданні не перевірялися. Крім того, суд обмежився тільки посиланням на зазначені докази, не розкривши змісту і не проаналізувавши фактичні дані, які містяться в тому чи іншому джерелі доказу.

За таких обставин висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочину не підтверджені доказами, що були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 306 КПК, суд може оголосити показання свідка, дані під час досудового слідства у випадку неявки його в судове засідання, явка якого з тих або інших причин неможлива. Разом з тим, суд оголосивши показання свідків на досудовому слідстві, не приймав ніяких мір для виклику їх в судове засідання про що свідчать матеріали справи.

Отже, у звязку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а також порушенням кримінально-процесуального законодавсчтва, яке істотно вплинуло на правильність прийняття рішення у справі, вирок щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи задовольнити. Вирок Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2006 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області