Справа № 191/4753/14-к
Провадження № 1-кп/191/39/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченої ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю потерпілої ОСОБА_6

за участю захисника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в Черкаській області, громадянки України, українки, освіта середня-технічна, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2014 року приблизно о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклої сварки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесена останній долонею лівої руки удар по правій щоці, потім схватила ОСОБА_6 за волосся, наклонила її голову та стала наносити удари руками, зжатими в кулаки, зверху по голові та шиї ОСОБА_6 в кількості приблизно п`ятнадцяти ударів, продовжуючи спричиняти тілесні пошкодження, ОСОБА_4 , коліном нанесла чотири удари по стегнам, та один удар по лівій частині груді ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта №243/Е від 14.08.2014 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ділянки садження шкіри передньої поверхні лівої вушної скойки в області перехідної складки мочки, саден в області потилиці, струсу головного мозку у своїй сукупності відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.

Решта тілесних пошкоджень у вигляді синця і садження шкіри в області верхньозовнішнього квадранту лівої молочної залози, синця поверхні правого передпліччя у середній третині, 4-х синців на передній поверхні лівого стегна у верхній третині, 2-х синців на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній нижній третинах, синець на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, 4-х синців на передній поверхні правого стегна у середній третині, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до категорії легких.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй противоправному діянні не визнала повністю, позовні вимоги не взнала та пояснила, що її син з іншим пастухом 10.07.2014 року пас корів. 11.07.2014 року їй сусідки повідомили, що чоловік потерпілої ОСОБА_8 ображав її сина. Коли вона побачила ОСОБА_8 запропонувала йому порозмовляти з приводу даної ситуації. Приблизно о 18-40 години вона вийшла на вулицю Ходарева с. Дерезувате, щоб піти поїсти шовковицю. На зустріч їй йшла ОСОБА_6 , якій вона задала питання, що трапилось, чому її чоловік має якісь претензії до її сина. ОСОБА_6 не захотіла розмовляти, а коли вона повернулась спиною до ОСОБА_6 та вдарила її палкою. В неї були також сережки та ланцюжки. ОСОБА_6 тягала її за волосся, намагалася порвати одежу, обзивала. Вона не била ОСОБА_6 , а намагалась захищатись. Коли вона йшла на зустріч ОСОБА_8 в неї в руках була невеличка лозинка, однак за допомогою неї вона навіть не оборонялась. Звідки взялись у ОСОБА_6 тілесні ушкодження вона не знає, можливо через те, що вона від неї захищалась. ОСОБА_6 лізла їй в обличчя. Палка у ОСОБА_6 була в діаметрі 2 (два) см., довжиною 1 (один) метр.

Незважаючи на невизнання вини самою обвинуваченою, що суд розцінює як обраний нею спосіб захисту її вина у вчиненому нею кримінальному правопорушенні а саме: в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, повністю підтверджується показаннями свідків та іншими доказами, що досліджені під час судового розгляду та надані стороною обвинувачення.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що син обвинуваченої ОСОБА_4 10.07.2014 року пас корів, серед яких була і їхня корова, яка повернулась із стада вся побита. Перед цим вона розмовляла з ОСОБА_9 , яка повідомила, що корови були загнані в поле. Її чоловік робив зауваження пастухам через таку поведінку до корів. 11.07.2014 року по дорозі їй на зустріч йшла ОСОБА_4 з лозиною, яка почала на неї кричати, вдарила по обличчю, схватила за волосся. Коли підійшла ОСОБА_10 і сказала її залишити, ОСОБА_4 перестала її бити. Супротиву вона їй не чинила, удари їй не наносила. ОСОБА_4 на неї кричала. Свідком всього цього був свідок ОСОБА_11 . Під час бійки ОСОБА_12 зірвала з неї сережки, ланцюжки. Після побиття вона лікувалась в лікарні. На даний час родичі обвинуваченої про себе нагадують. Перезустрічають її сина якому 11 років, і питають чи добре вони його матір налякали. Просить покарати обвинувачену суворо. Цивільний позов підтримує. Сума збитків вирахована по призначенню лікарів, інше вона не включала до списку матеріальних збитків, в тому числі гінекологічні витрати. Свої покази дані на досудовому слідстві, в тому числі щодо кількості нанесених їх ударів ОСОБА_4 , підтримала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що приблизно в липні 2014 року він став свідком того, як обвинувачена та потерпіла билися. Бачив, як обвинувачена ОСОБА_4 накинулась на потерпілу ОСОБА_6 і перша нанесла їй удари. Удари обвинувачена ОСОБА_4 наносила і руками і ногами. Кількість нанесених ударів сказати не може. Вказані події були приблизно о 19-00 годині. Він чув як обвинувачена нецензурно лаялась на потерпілу. Чи були у них в руках якість предмети він не пам`ятає. На час подій він був в тверезому стані.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що 10.07.2014 року їй якось подзвонила ОСОБА_15 , а вона їй повідомила, що пастухи пасли корів і корови зайшли в поле з соняшником після чого пастухи їх коли виганяли били. Знає, що чоловік потерпілої зробив пастуху - сину обвинуваченої ОСОБА_4 зауваження з приводу неналежного ним виконання обов`язків, а саме побиття корів. А потім вже не знає через скільки днів, їй знову подзвонила ОСОБА_15 та розповіла як на неї накинулася жінка і її побила, зірвала золоті прикраси, вона навіть лежала в лікарні. ОСОБА_15 їй сказала, що після того, як її чоловік зробив зауваження сину пастуху обвинуваченої її і побили. Свідок зазначила, що хто саме пас корів вона прізвища не знає, бачила, що це були хлопці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що 11.07.2014 року близько о 18-40 годині вона йшла по корів. І бачила як ОСОБА_12 йшла на зустріч ОСОБА_17 і побачила, як ОСОБА_12 замахнулася на ОСОБА_18 і почала її бити, тягати за волосся. На що вона зробила зауваження ОСОБА_19 і та перестала. Від них вона була в метрах 20 (двадцяти). Вона чітко бачила момент початку бійки. Причину конфлікту вона не знає. ОСОБА_15 була перелякана, опору ОСОБА_19 не чинила. Після цього вона як свідок залишила місце події. Чи були в них в руках якісь предмети вона не бачила. ОСОБА_15 не наносила удари ОСОБА_19 , вона була зігнута і удари наносити не могла. Свої покази вона на досудовому слідстві не читала, а лише розписалась. При бійці нікого вона більше не бачила.

- рапортом чергового Синельниківського МВ ОСОБА_20 , згідно якого вбачається, що 11.07.2014 року по телефону 102 до чергової частини Синельниківського МВ надійшло повідомлення від ОСОБА_21 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 про те, що ОСОБА_22 завдала тілесні ушкодження його дружині ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 . (т.2 а.с.8);

- заявою ОСОБА_6 , яка просила притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , яка 11.07.2014 року знаходячись біля будинку №24 по вул. Ходарева с. Дерезувате спричинила їй тілесні ушкодження. (т.2 а.с.9);

- протоколом огляду місця події, з доданою фототаблицею, а саме прилеглої території до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14-15 т.2);

- висновком судово-медичного експерта № 243/Е від 14.08.2014 року, згідно якого, у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ділянки садження шкіри передньої поверхні лівої вушної скойки в області перехідної складки мочки, ділянка гіперпігментації шкіри задньої поверхні шиї, синець і садження шкіри в області верхньо-зовнішнього квадранту лівої молочної залози, синець задньої поверхні правого передпліччя у середній третині, 4 синця на передній поверхні лівого стегна у верхній третині, 2 синця на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній і нижній третинах, синець на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, 4 синця на передній поверхні правого стегна у середній третині.

Згідно наданій медичній документації у неї встановлено: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забій області потилиці (садна шкіри), обох стегон, садна області груди.

Характер встановлених у неї тілесних пошкоджень, свідчить за травматичний вплив тупого твердого травмуючого предмету (предметів), та що вони могли утворитися у строки та при обставинах, тобто 11.07.2014 року.

Тілесні пошкодження у вигляді ділянки садження шкіри передньої поверхні лівої вушної скойки в області перехідної складки мочки, саден в області потилиці, струсу головного мозку у своїй сукупності відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.

Решта тілесних пошкоджень у вигляді синця і садження шкіри в області верхньозовнішнього квадранту лівої молочної залози, синця задньої поверхні правого передпліччя у середній третині, 4-х синців на передній поверхні лівого стегна у верхній третині, 2-х синців на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній і нижній третинах, синець на зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, 4-х синців на передній поверхні правого стегна у середній третині, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до категорії легких. (т.2 а.с. 19-21).

Згідно вимог ч.1 ст.67 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Невизнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину суд розцінює як намагання останньої уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 про ненанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень повністю спростовуються показами потерпілої ОСОБА_6 , які в судовому засіданні підтвердили допитані свідки, а також висновком судово-медичного експерта №243/Е від 14.08.2014 року.

Показання потерпілої ОСОБА_6 фактично підтверджуються іншими, дослідженими по справі доказами, є послідовними, будь-яких підстав оговорювати ОСОБА_4 суд не встановив, а тому саме показання потерпілої суд вважає об`єктивними і бере їх за основу при постановленні вироку.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведенності вини обвинуваченої ОСОБА_4 і тому її умисні дії підлягають кваліфікації в судовому засіданні за ч.2 ст.125 КК України, оскільки характер тілесних ушкоджень, кількість та механізм їх заподіяння, поведінка після вчинення правопорушення, свідчать саме про те, що винна діяла з умислом на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення невеликої тяжкості. Дії обвинуваченої суд вважає неправомірними, адже найвищою цінністю у суспільстві являється життя і здоров`я людини.

Наявності критичної оцінки обвинуваченою своїх дій, готовності нести відповідальність за вчинене та правових підстав для визнання поведінки обвинуваченої такою, що свідчать про її щире каяття, судом не встановлено, а тому обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: тяжкість вчиненого нею злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, у вчиненому не розкаялась.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її небажання розкаятися, наслідки суспільно-небезпечного діяння, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у вигляді громадських робіт, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, оскільки більш м`яке покарання, на думку суду, буде недостатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначення такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Потерпілою ОСОБА_6 під час судового засідання в порядку, передбаченому ст. 128 КПК України було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди у загальній сумі 4862,91 грн., що складається з витрат на лікування у сумі 1322 (одна тисяча триста двадцять дві) грн.91 коп. та витрат за завдану їй шкоду у сумі 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) грн. стосовно втрати ювелірних виробів, через дії обвинуваченої, а також моральної шкоди в розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень, яка складається з: моральної шкоди у сумі 10000 (десять тисяч) гривень завданої їй ушкодженням здоров`я під час скоєння злочину, моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, завдану душевними стражданнями, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченої відносно неї, моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) гривень, завдану душевними стражданнями, які вона зазнала у зв`язку з приниженням її честі та гідності.

Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 не визнала та заперечувала проти його задоволення.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою позов суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особі, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю чи частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 950 грн.53 коп. виходячи з наступного.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою витрачено на лікування грошові кошти, частина яких підтверджується відповідними чеками, які співпадають з призначенням відповідно до листка лікарських призначень, окрім 100 грн. (дві квитанції по 50 гривень 00 копійок), які сплачені як благодійний внесок, тому відшкодуванню не підлягають.

Вимога в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 3540 грн. задоволенню не підлягає, так як стороною обвинувачення завдана шкода потерпілій щодо ювелірних прикрас в провину обвинуваченій не ставилась та крім того ювелірні прикраси на досудовому слідстві як речові докази не досліджувались та не визнавались.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень, вимоги якого обґрунтовані тим, що злочинними діями обвинуваченої були спричинені тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров`я та довготривале лікування в умовах стаціонару, вона пережила фізичний біль, приниження та страждання, обвинувачена не вибачилася перед потерпілою і не намагалася відшкодувати шкоду, підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під час судового розгляду було встановлено, що в результаті умисних неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано ступінь фізичних та психічних страждань потерпілої, яка тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Синельниківської ЦРЛ, що підтверджується виписним епікризом № 5073 з історії хвороби, у звязку з чим була позбавлена звичайного укладу життя, характер отриманих тілесних ушкоджень, глибину та тривалість її моральних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченої. Разом з тим, враховуючи принципи розумності та справедливості, матеріальний стан обвинуваченої, яка не працює, самостійного заробітку не має, суд вважає можливим задовольнити дану вимогу частково, у розмірі 2000 гривень.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 200 (двохста) годин громадських робіт

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Селище Корсунь-Шевченківського району Черкаської області на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 53 копійки та моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_1