Справа №1806/1-464/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/788/29/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 -

адвоката ОСОБА_10 ,

захисника засудженого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ,

захисника засудженого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 ,

захисника засуджених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 -

адвоката ОСОБА_17 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року, за яким

ОСОБА_18 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Віньківці, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою та такого, що не має судимості,

визнано винуватим за ч.2 ст.307 КК України і із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців і 5 днів, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла та золотого ланцюжка вагою 69,52 грама. Постановлено стягнути на користь держави 923 грн. 42 коп., за проведення експертиз, та вирішено долю речових доказів.

Суд постановив, вважати ОСОБА_6 , таким, що відбув призначене покарання, у зв`язку з зарахуванням час перебування під вартою ОСОБА_6 , в період з 29 листопада 2010 року по 2 грудня 2010 року та в період з 15 січня 2011 року по 16 червня 2015 року, який відповідає виду та строку призначеного покарання.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду, ОСОБА_6 , засуджений за те, що у вересні 2010 року, за попередньою змовою групи осіб, з метою збуту, придбав 14 стаканів особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, обіг якого заборонено, загальною вагою 515,7 г., що за законом, є великим розміром, який на автомобілі марки "ВМВ-Х5" незаконно перевіз у гараж засудженого ОСОБА_9 , що розташований в гаражному кооперативі «Ветеран Раково - 3» по вул. Гарнізонна 24/1 в м. Хмельницький, де засуджений ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_6 , розфасував в 14 пакетів з синтетичного матеріалу і незаконно зберігали до його виявлення та вилучення 16 листопада 2010 року працівниками СБНОН Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області.

У листопаді 2010 року, засуджений ОСОБА_6 , повторно, незаконно придбав і зберігав при собі, з метою збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого обмежений законом, вагою 8,7 г., який 29 листопада 2010 року, був виявлений працівниками міліції, при його огляді, у лівій кишені куртки, на проспекті Миру 111 м. Хмельницький.

На початку січня 2011 року, засуджений ОСОБА_6 , з метою збуту, незаконно придбав і зберігав психотропну речовину - амфетамін, обіг якого законом обмежений, вагою 0,4702 г., який 15 січня 2011 року, був виявлений працівниками міліції, при його огляді, у задній лівій кишені його штанів, по вул. Максима Залізняка, м. Хмельницький.

Цим же вироком засуджені: ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, яких, суд першої інстанції постановив, вважати такими, що відбули призначене покарання, звільнені з під варти в залі суду і до набрання вироком законної сили обрано запобіжний захід підписку про невиїзд.

Апеляції від прокурора та засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_9 на судове рішення не надходили.

У поданій апеляції, засуджений ОСОБА_6 , стверджує, що суд першої інстанції, допустив істотні порушення Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року) і неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність,

Стверджує, що висновки суду, про його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, є помилковими, оскільки, його показання не перевірені судом першої інстанції, і провина не підтверджена сукупністю доказів, що на думку засудженого є порушення частини 2 ст. 74 КПК України. На спрощений порядок дослідження доказів у суді першої інстанції та зізнання про начебто вчинення злочину, погодився вимушено, у зв`язку з тривалим, 4 роки і 5 місяців, перебуванням під вартою і психологічним тиском зі сторони прокурора. Визнання провини та згода на неповне дослідження доказів, не були добровільними та не відповідали істинності його позиції.

Звертає увагу на те, що протягом досудового слідства і неодноразово проведених судових засідань, він жодного разу не визнавав своєї провини у вчинені злочинів і стверджує, що докази про начебто його провину у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, особливо небезпечних наркотичних засобів, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно і яке визнане судоми доведеним - сфальсифіковані і отримані з порушеннями вимог КПК України ( в редакції 1960 року), про що постійно скаржився до прокуратури Хмельницької і Сумської області де і по цей час ведеться досудове слідство стосовно працівників міліції.

Підсудний стверджує, що суд першої інстанції, порушив і вимоги ст. 37 КПК України (в редакції 1960 року) оскільки, епізоди інкримінованих злочинів, вчиненні на території м. Хмельницький, а справу розглянув районний суд м. Суми, що є на його думку підставою, для скасування вироку відповідно до п. 7 частини 2 ст. 370 КПК України (в редакції 1960 року).

Стверджує, що суду першої інстанції при призначенні покарання незаконно застосував до нього і додаткове покарання у виді конфіскації майна, так як збут наркотичних чи психотропних речовин, судом не доведено.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, у вступній частині вироку, безпідставно вказав на те, що він є особою, яка не судима в силу ст.. 89 КК України. Вважає, що він є особою, що не має судимості. При цьому посилається на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 7 червня 2005 року, відповідно до якої, він звільнений від кримінальної відповідальності за частиною 1 ст. 309 КК України, на підставі частини 4 ст. 309 КК України.

У доповненні до апеляції від 21 вересня 2015 року, засуджений ОСОБА_6 , звертає увагу на те, що 27 серпня 2015 року Апеляційний суд Хмельницької області, скасував постанову слідчого відділу прокуратури Хмельницької області про закриття кримінального провадження за № 0000108, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України по факту незаконного його затримання 29 листопада 2010 року, підкидання працівниками міліції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області пакету з наркотичною речовиною в його одяг при затриманні та фальсифікації протоколу ознайомлення з відеозаписами від 8 травня 2011 року, з підстав неповноти та однобічності досудового розслідування.

У доповненні до апеляції, засуджений ОСОБА_6 , звертає увагу і на те, що судовим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2015 року, скасована і постанова слідчих органів прокуратури Сумської області в кримінальному провадженні за № 0000031, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України по факту незаконного його затримання у період з 15 по 17 січня 2011 року, працівниками слідчого управління УМВС України та Сумській області та Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Сумській області з підстав неповноти та однобічності досудового розслідування.

Засуджений просить вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року, в частині його засудження за частиною 2 ст. 307 КК України скасувати, а кримінальну справу в цій частині направити до Апеляційного суду Хмельницької області для визначення підсудності для розгляду справи судом першої інстанції.

Заслухавши: доповідь судді щодо суті вироку та доводів поданої апеляції, пояснення захисника засудженого ОСОБА_21 адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої ним апеляції; пояснення захисника засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ; захисника засудженого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ; захисника засудженого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 ; захисника засуджених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , адвоката ОСОБА_17 , які просили вирок щодо засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , і ОСОБА_9 , залишити без зміни, а вирішення апеляції засудженого ОСОБА_6 , покласти на розсуд суду; думку прокурора ОСОБА_5 , про законність та обґрунтованість вироку суду щодо засудженого ОСОБА_6 і безпідставність доводів його апеляції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України.

Відповідно до вимог ч. 3 ч. 4 ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року) суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого проводиться обов`язково.

Як видно з матеріалів кримінальної справи, суд першої інстанції, порушив вимоги частини 1 ст. 299 КПК України, так як формально роз`яснив ОСОБА_6 , суть пред`явленого обвинувачення і провів поверховий його допит, обмежившись лише його показаннями, про те що він привозив Голубу канабіс, про те під час за тримання 29 листопада 2010 року у нього був виявлений пакет з канабісом, і під час затримання 15 січня 2011 року у нього було виявлено 0.5 г. амфетаміну і що наркотики знаходилися для збуту, не з`ясовуючи час, місце , спосіб та інші обставини вчинення злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не переконався у добровільності та істинності позиції засудженого ОСОБА_6 , який дав згоду на розгляд справи у так званому спрощеному, скороченому порядку.

На дані обставини вказує той факт, що під час досудового розслідування і розгляду кримінальної справи в суді першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 , вину у вчиненні інкримінованих злочинів органів досудового слідства не визнавав, заперечував незаконне придбання і збут подрібненої речовини рослинного походження канабісу за попередньою змовою групи осіб з засудженим ОСОБА_9 , і заперечував своє знайомство з ним, звертав увагу на те, що докази які підтверджують його провину зібрані в порушення вимог КПК України, про що неодноразово оскаржував дії працівників міліції до прокуратури Хмельницької і Сумської області. Заявляв і про те, що під час затримання 29 листопада 2010 року, виявлені та вилучені наркотичні засоби в його одязі, підкинуті працівниками міліції, звертав увагу на порушення процедури виявлення та вилучення наркотичних засобів, вказував про порушення його права на захист під час затримання та його допитів після затримання, про сумнівний висновок експерта щодо дослідження наркотичного засобу який начебто був у нього виявлений та вилучений працівниками міліції, вказував про незаконне його переміщення з м. Хмельницького до м. Суми 15 17 січня 2011 року працівниками УМВС України в Сумській області.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції про неповне дослідження доказів, без перевірки наведених обставин в судовому засіданні в сукупності з іншими доказами, унеможливлювало розгляд справи в порядку передбаченому частиною 3 ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення кримінально-процесуального законодавства, а саме порушення права підсудного на захист, у зв`язку з чим вирок суду відносно ОСОБА_6 , не може залишатися в силі, підлягає скасуванню у відповідності до положень ст.. 370 КПК України (в редакції 1960 року) з направленням справи на новий судовий розгляд.

Не заслуговують на увагу доводи апеляції засудженого ОСОБА_6 , про порушення судом першої інстанції вимог ст. 37 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки, первинне обвинувачення стосовно засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , і ОСОБА_6 , стосувалося у створенні ними злочинної організації та злочинних груп з метою отримання систематичного злочинного доходу від незаконного придбання, перевезення, пересилення, виготовлення зберігання з метою збуту в м. Одеса, м. Хмельницькому, м. Лисичанськ, м. Київ м. Суми. Останні епізоди злочинної діяльності, вчинялися на території м. Суми, де відбулося і закінчення досудового слідства, а тому кримінальну справу розглянув районний суд м. Суми. Підстав для скасування вироку відповідно до п. 7 частини 2 ст. 370 КПК України (1960 року) колегія суддів не вбачає. З наведених підстав не підлягають задоволенню доводи апеляції ОСОБА_6 і про направлення справи до Хмельницького Апеляційного суду для визначення підсудності та розгляду справи судом першої інстанції.

Доводи апеляції засудженого ОСОБА_6 , про те, що він є особою, яка раніше не судима є обґрунтованими, оскільки, з ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 7 червня 2005 року видно, що ОСОБА_6 за інкримінованими органами досудового слідства, злочинами, передбаченими ст. 17 ч. 2, 82 ч. 3, 140 ч. 2, 141 ч. 2, 142 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) та ст.. 185 ч. 4, 186 ч. 5, 187 ч. 4 КК України (в редакції 2012 року) вироком Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2005 року виправданий і апеляційна інстанція вирок в цій частині залишила без зміни. Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2005 року в частині засудження ОСОБА_6 за частиною 1 ст. 309 КК України, апеляційна інстанція скасувала, звільнила його від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ст. 309 КК України, і закрила провадження (т. 15 а.с. 165 - 170). Таким чином, ОСОБА_6 вважається особою, що не має судимості. Посилання суду першої інстанції у вступній частині вироку, що ОСОБА_6 не судимий в силу ст.. 89 КК України є неправильним і підлягає зміні на те, що ОСОБА_6 є особою, така, що не має судимості.

Щодо доводів апеляції про оцінку доказів та відповідності їх кримінально- процесуальному закону, то ці доводи, колегія суддів не розглядає, оскільки, кримінальна справа у суді першої інстанції, розглядалася у спрощеному порядку, докази, які ставить під сумнів ОСОБА_6 , судом першої інстанції в судовому засіданні не досліджувалися, будь-якої оцінки, суд першої інстанції їм не давав, а тому ці доводи підлягають перевірці і оцінці судом першої інстанції при новому розгляді справи по суті. Скасовуючи вирок і повертаючи справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, відповідно до частини 2 ст. 374 КПК України (в редакції 1960 року) апеляційний суд не має права вирішувати наперед про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних на іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону.

Щодо доводів апеляції засудженого про невірне застосування судом першої інстанції, додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченого частино 2 ст. 307 КК України. Оскільки, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням справи на новий судовий розгляд в іншому складі суду, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на правову позицію Верховного суду України щодо призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна за вчинення суспільно небезпечного діяння пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів із метою збуту, яка зводиться до того, що у разі якщо виконання об`єктивної сторони цього діяння не зумовлювалося корисливим мотивом, відповідно до часини 2 статті 59 КК України такий вид покарання як конфіскація не застосовується (постанова Верховного Суду України від 4 квітня 2011 року, в справі за № 5-1к, щодо ОСОБА_22 ).

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляцію засудженого необхідно задовольнити частково, вирок відповідно до частини 1, 2 п.3 ст. 370 та ч. 4 ст. 374 КПК України (в редакції 1960 року) підлягає скасуванню в частині засудження ОСОБА_6 , за частиною 2 ст. 307 КК України з направленням справи в цій частині, яке може бути розглянуте в окремому провадженні, на новий судовий розгляд до того ж суду, тільки в іншому складі, під час якого необхідно повно та всебічно дослідити докази, дати їм належну оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Разом з тим, колегія суддів переглядаючи справу відповідно до вимог ч. 1 і ч. 2 ст. 365 КПК України ( в редакції 1960 року) та ст. 373 ч. 1 п. 4 КПК України вважає за обов`язок прийняти рішення на користь осіб, щодо яких апеляції на вирок суду не надійшли.

Суд першої інстанції при призначенні, ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , у виді позбавлення волі, порушив вимоги ст. 73 КК України і призначив засудженим покарання у виді позбавлення волі - в роках, місяцях та днях. Покарання у днях допускається при заміні або скаладанні покарань. Таким чином, суд неправильно застосував кримінального закону.

Засуджені ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , яким призначено покарання у виді позбавлення волі, в порушення вимог ст.. 73 КК України, апеляції на вирок суду в цій частині не подавали, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, відповідно до частини 2 ст. 365 КК України ( в редакції 1960 року) прийняти рішення в частині зміни вироку в сторону пом`якшення призначеного їм покарання і щодо вказаних засуджених, виключивши посилання суду першої інстанції на покарання яке призначене в днях.

Крім того, суд першої інстанції, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_11 , за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України, допустився помилки призначаючи покарання у виді позбавлення волі в роках місяцях і в днях, як за вчинений злочин так і при призначенні покарання за сукупністю злочинів, у зв`язку з чим, колегія суддів, на підставі наведених у вироку обставин, що пом`якшують покарання засудженого ОСОБА_11 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з якими погоджується і колегія суддів, вважає за можливе призначене покарання за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі змінити в сторону пом`якшення з 4 років і 12 днів до 3 х років і 6 місяців і виключити призначення покарання в днях при призначенні покарання за сукупністю злочинів.

На підставі наведеного вирок суду, щодо засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , апеляції на вирок які не подавали, підлягає зміні в сторону покращення їх становища.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 367, 377, 379 КПК України в редакції1960 року та розділом ХІ Перехідних положень КПК України від 13 квітня 2012 року, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 16 червня 2015 року в частині засудження ОСОБА_6 за частиною 2 ст. 307 КК України скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями кримінально процесуального закону України і направити кримінальну справу в цій частині на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 16 червня 2015 року щодо засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , в частині призначених покарань, змінити:

1. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_8 за частиною 3 ст. 307 та ст.. 70 КПК України 27 днів позбавлення волі і вважати його засудженим:

за частиною 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 9 місяців, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла та ноутбука марки " Samsung R518" з зарядним пристроєм;

за частиною 2 ст. 311 КК України і за частиною 1 ст. 263 КК України до покарання призначеного за вироком суду.

На підставі ст.. 70 КК України, за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_8 , засудженим на строк 4 роки та 9 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла та ноутбука марки " Samsung R518" з зарядним пристроєм.

2. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_19 за частиною 2 ст. 307 КК України - 8 днів позбавлення волі і вважати його засудженим за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 5 років позбавлення волі.

3. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_13 за частиною 3 ст. 27 - частини 3 ст. 305, ст.. 70, 71 КК України 29 днів позбавлення волі і вважати його засудженим:

за частиною 3 ст. 27 частиною 3 ст. 305 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 4 (чотири) роки і 5 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

за частиною 2 ст. 15 частиною 3 ст. 307 КК України до покарання призначеного за вироком суду.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_13 , засудженим на строк 4 роки та 5 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На підставі ст.. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 5 травня 2010 року, у виді 2 х місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків, вважати ОСОБА_13 засудженим на строк 4 (чотири) роки і 7 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

4. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_20 за частиною 2 ст. 307 КК України - 13 днів позбавлення волі і вважати його засудженим за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 4 (чотири) роки і 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

5. Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_11 в частині призначеного йому покарання за частиною 2 ст. 307 КК України змінити в сторону пом`якшення.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 3 (три ) роки і 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

за частиною 2 ст. 317 КК України до покарання призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року тобто на строк 4 роки позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_11 , засудженим на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На підставі частини 4 ст. 70 КК України, цей вирок та вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2015 року, яким ОСОБА_11 , засуджений за частиною 2 ст. 309 КК України на строк 1 (один) рік позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

6. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_16 за частиною 2 ст. 307 КК України - 12 днів позбавлення волі і вважати його засудженим за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 4 (чотири) роки позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

7. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_15 за частиною 2 ст. 307 КК України - 12 днів позбавлення волі і вважати його засудженим за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 4 (чотири) роки 7 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

8. Виключити з призначеного покарання засудженому ОСОБА_9 за частиною 2 ст. 307, 70 КК України - 4 дні позбавлення волі і вважати його засудженим за частиною 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України на строк 3 (три) роки 7 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

за частиною 1 ст. 311 КК України до покарання призначеного за вироком суду.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 , засудженим на строк 3 (три) роки і 7 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

У іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року щодо засуджених: ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , залишити без зміни.

Ухвала суду в частині скасування вироку суду щодо ОСОБА_23 , касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2