АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/30/16 Справа № 712/23/16-к Категорія: ст.170 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.01.2016 року, якою відмовлено в клопотанні про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и л а :
Згідно ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси, в клопотанні прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно відмовлено з тих підстав, що автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 на праві приватної власності, а підозра власнику майна щодо якого звертається прокурор не пред`явлене, тому суд на підставі норми ст.170 КПК України прийшов до вищезазначеного висновку.

Не погоджуючись з ухвалою судді, прокурор, в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на майно, а саме: автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 . При цьому зазначає, що суд в своєму рішенні послався на застарілу норму КПК України, що є вагомою підставою для скасування судового рішення. Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно, яке перебуває у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та слідчого про скасування ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов невірного висновку відмовивши в клопотанні про накладення арешту на майно, а саме автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 з тих підстав, що підозра власнику майна (на праві приватної власності) - ОСОБА_9 не пред`являлась.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор Черкаської місцевої прокуратури звернувся в районний суд з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 котрий належить ОСОБА_9 на праві приватної власності, при цьому вказує, що в провадженні Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. В ході якого встановлено, що 12.12.2015 року до Черкаського відділення поліції ГУНП в Черкаській області, із заявою звернувся директор ТОВ "Супой" ОСОБА_10 , з тексту якої стало відомо, що згідно договору поставки товарів NoСТМ 883 від 20.09.2013 року, який було підписано між ТОВ «Супой» та ТОВ «Омега», проводилися регулярні поставки товарів для потреб ТОВ «Омега» в м.Дніпропетровськ. Для пошуку автомобілів, менеджери із збуту давали інтернет заявки до логістичних компаній, котрі в свою чергу шукають автомобілі та направляють до підприємства для завантаження. Так 10.12.2015 року ТОВ "Супой" було здійснено завантаження автомобіля «Ісузу» НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , продукцією у вигляді рибних консерв вагою 5 тон на загальну суму 342382 грн., про що виписано видаткові накладні No254 та 255 від 10.12.2015 року та товарно-транспортну накладну No P254 від 10.12.2015 року. За умовами заявки про надання транспортних послуг No10/12/15 від 10.12.2015 року, водій ОСОБА_12 повинен був доставити продукцію належну ТОВ "Супой" за адресою м.Дніпропетровськ вул.Березинська, 66, в продовж до 11.12.2015 року. Однак, 11.12.2015 року близько 12 години від водія ОСОБА_11 стало відомо, що продукція котра перевозилася автомобілем «Ісузу» НОМЕР_1 до місця призначення доставлена не була, так як невідомі особи розвантажили її в іншому місці приблизно о 3 годині ночі та незаконно заволоділи майном ТОВ "Супой" звернувши його на власну користь. В зв`язку з тим, що автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність в накладенні арешту на рухоме майно, а саме: автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 .

Слідчий в судовому засіданні пояснив, що водій автомобіля «Ісузу» - ОСОБА_13 на виклик до слідчого не з`являється, мобільний телефон відключив.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 на праві приватної власності та використовувався ОСОБА_14 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України ( а.с.13).

Положенням ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до змін і доповнень внесеними згідно Закону №769-VIII від 10.11.2015 року ст. 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим

Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно ч. 6 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя на момент розгляду даного кримінального провадження застосував норму КПК, яка втратила чинність, а тому ухвала не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з постановленням нової ухвали.

Колегія суддів вважає, що слід накласти арешт на автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 із забороною відчудження та використання, оскільки існують обставини підтверджуючі, що їх незастосування призведе до зникнення, відчуження автомобіля.

Керуючись: ст.ст. 131, 170, 173, 175, 309, 404, 405, 407, 409 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.01.2016 року, якою відмовлено в клопотанні про накладення арешту на автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 котрий належить ОСОБА_9 на праві приватної власності - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Ісузу» НОМЕР_1 котрий належить ОСОБА_9 на праві приватної власності з забороною його подальшого відчудження та використання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :