Справа № 367/2784/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/742/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 03.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , -

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 368 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що відмовляючи у затвердженні угоди про примирення, суд вказав на невідповідність угоди вимогам ст. ст. 472, 474 КПК України, т.я. угода не містить формулювання підозри та передбачає звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання на підставі ст.75 КК України. Однак, згідно чинного законодавства звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України за корупційними злочинами заборонено. Крім того, суд зазначив, що умови угоди порушують право на захист інших учасників кримінального провадження та в разі затвердження такої угоди суд своїм вироком підтвердить їх участь у скоєнні злочину разом із ОСОБА_7 , що матиме преюдиційне значення.

Повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції мотивував тим, що він складений із порушенням ст. 291 КПК України, оскільки не конкретно викладені фактичні обставини кримінального провадження та нечітко сформульовано обвинувачення, не зазначено від кого саме ОСОБА_7 прийняв пропозицію на отримання неправомірної вигоди, та яким чином цьому сприяли решта учасників злочину.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор обґрунтовує можливість оскарження ухвали в частині відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, посилаючись на норми Конституції України.

Також прокурор стверджує, що суд невмотивовано відмовив у затверджені угоди про визнання винуватості та зробив це лише з формальних міркувань, хоча будь-які підстави для такої відмови, встановлені п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України - відсутні.

Крім того, прокурор зазначає, що суддя, постановляючи оскаржувану ухвалу, не урахував неможливість повторного звернення з угодою про визнання винуватості та не надав можливості сторонам уточнити її умови.

Що стосується обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_7 , то прокурор вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Разом з тим, прокурор вказує, що, відмовляючи в затвердженні угоди про примирення, суд повинен був повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши ухвалу суду, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно п. 5 ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В порушення вимог вказаної норми, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 не конкретно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

При таких обставинах, колегії суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 вимогам ст.291 КПК України, а тому обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у затвердженні угоди про визнання винуватості, оскільки умови цієї угоди суперечать вимогам закону, зокрема ч. 4 ст. 74; ч.1 ст75 КК України, згідно яких, за вироком суду може бути звільнено особу, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до примітки ст. 45 КК України, є корупційним, а тому його не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням.

До того ж, умови угоди порушують права інших осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином, наявні підстави, передбачені п.п. 1, 3 ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 .

В зв`язку з зазначеним, доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 без зміни.

Судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 .