Справа № 466/8307/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/943/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2015 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженому вироком Кіцманського районного суду

Чернівецької області від 21 січня 2013 року за ч.3 ст. 185, ст.71

КК України на три роки один місяць позбавлення волі.

В мотивах ухвали зазначено, що адміністрація Личаківської ВК № 30 не надала достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення. Вказано, що ОСОБА_6 було скасовано звільнення від покарання з випробуванням та направлено у місця позбавлення волі для відбуття покарання. Постановою суду від 10.10.2012 року ОСОБА_6 умовно-достроково звільнився з місць позбавлення волі та під час терміну дії умовно-дострокового звільнення знову вчинив злочин.

На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі засуджений вважає рішення суду незаконним та упередженим. Покликається на те, що з самого початку відбуття покарання він був працевлаштований, порушень вимог режиму утримання не допускав, двічі заохочувався керівництвом установи. Просить ухвалу суду змінити, замінивши йому невідбуту частину покарання більш м`яким - громадськими роботами.

Заслухавши доповідь судді, виступи засудженого та прокурора, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, і можлива після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до вимог кримінального закону умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання, заміна невідбутої частини більш м`яким після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні подання щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та прийшов до правильного висновку про недоцільність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений і по попередніх судимостях до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком, однак він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не робив та вчинював нові умисні злочини під час іспитового строку. Постановою суду від 10 жовтня 2012 року він був умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі а 23 листопада 2012 року, 18 грудня 2012 року (тобто під час терміну дії умовно-дострокового звільнення) знову вчинив умисний злочин, за який на даний час відбуває покарання.

На думку колегії суддів за наведених обставин та з врахуванням особи засудженого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у заміні ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт.
Щодо доводів апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції, що за час відбуття покарання він був працевлаштований, порушень вимог режиму утримання не допускав, застосування щодо нього заходів заохочень, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, ці дані були в розпорядженні суду при розгляді подання по суті і судом досліджувались.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмовити засудженому в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2015 року, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4