Справа № 511/2397/15-к
Номер провадження: 1-кс/511/308/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.09.2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю:
скаржника ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі судового засідання в м. Роздільна в порядку ст.107 ч.1 КПК України без застосування засобів фіксування кримінального провадження скаргу ОСОБА_3 на відмову в задоволенні клопотання,
ВСТАНОВИВ:
31 серпня 2015 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 від 28.08.2015 року про відмову в задоволенні клопотання, в якій скаржник просить: зобов`язати слідчого вчинити певні дії, а саме: 1. Призначити по кримінальному провадженню №0002078 додаткову комісійну судово-медичну експертизу на вирішення якої поставити слідуючи запитання: Чи могло б бути збережено життя ОСОБА_7 якщо б у разі виникнення о 0.20 годин кров`яних виділень із статевих органів із клінічними проявами септичного шоку, який прогресував на тлі інфузійної терапії, був би лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_8 встановлений діагноз «Септичний шок. Септичний аборт» та постановлено питання про здійснення лапаротомії з видаленням (екстрадицією) матки за життєвими показами та відразу ж, після встановлення зазначеного діагнозу, викликано «на себе» лікаря вищої кваліфікаційної категорії для виконання зазначеної операції та повідомлено про стан пацієнтки районного акушера-гінеколога ОСОБА_9 та Обласний центр екстреної акушерсько-гінекологічної допомоги? 2. Чи могло б бути збережено життя ОСОБА_7 якщо б лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_10 27 грудня 2014 року, після 10 годин 30 хвилин, на протязі 30 хвилин було б проведено оперативне втручання (лапаротамія) з подальшим лікуванням шоку? 3. З врахуванням відповідей на два попередні запитання надати відповідь чи були дії чергового лікаря ОСОБА_3 причиної смерті ОСОБА_7 ? Проведення експертизи доручити Одеському обласному бюро СМЕ.
Зі скарги вбачається, що в провадженні слідчого СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області знаходиться на розслідуванні кримінальне провадження №0002078.
10 червня 2015 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КК України. Однією з підстав зазначеного рішення став висновок комісійної СМЕ №16 від 06.04.2015 року по факту смерті ОСОБА_7 , 1991 року народження.
Скарга обґрунтована тим, що 28.08.2015 року скаржник ОСОБА_3 , якій є підозрюваним в даному кримінальному провадженні звернувся до слідчого ОСОБА_6 з клопотанням про проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи. Однак, Постановою від 28.08.2015 року слідчий ОСОБА_6 відмовила в задоволенні його клопотання по надуманим підставам.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 доводи скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.
В судове засідання слідчий ОСОБА_6 не з`явилася, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути скаргу без її участі.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив в задоволенні скарги, зазначивши що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню закінчено, 1 вересня 2015 року підозрюваному ОСОБА_3 було вручено обвинувальний акт з реєстром матеріалів і на даний час обвинувальний акт направляється для розгляду до суду.
Розглянувши скаргу, матеріали додані до скарги, заслухавши думки та пояснения підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку ст..303 КПК України зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність слідчого.
У відповідності до ст. 303 ч. 1 п.1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як бездіяльність слідчого у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити та рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
В судовому засіданні встановлено, що з письмовим клопотанням про проведення додаткової експертизи підозрюваний ОСОБА_11 звернувся 28.08.2015 року.
Згідно приписам ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія, якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання 29.08.2015 року, що підтверджується його особистим підписом.
Отже з досліджених в судовому засіданні матеріалів доданих до скарги вбачається, що слідчим ОСОБА_6 , при розгляді даного клопотання виконанні всі процесуальні дії, які передбачені чинним КПК щодо розгляду клопотання.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що скаржник не ставить питання про скасування рішення (постанови) слідчого про відмову у задоволенні клопотання, а просить зобов`язати слідчого вчинити певні дії, які полягають в поставленні перед експертом окремих запитань.
Відповідно до ч.ст.244 КПК України, у разі відмови слідчого, прокурора в задоволенні клопотання сторони захисту про залучення експерта, особа, що заявила відповідне клопотання, має право звернутися з клопотанням про залучення експерта до слідчого судді.
Судом встановлено, що скаржник після отримання такої відмови до слідчого судді в порядку ст..244 КПК України не звертався.
Згідно ч.2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 40 ч. 5 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Аналізуючи вищенаведене та вказані норми закону, суд вважає, що слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності та будь-яке втручання в його діяльність заборонено, а тому вирішення питання щодо зобов`язання вчинити певні дії є правом а не обов`язком слідчого та вказане питання не належить до компетенції слідчого судді при розгляді скарг, які поданні в порядку ст..303 КПК України, а тому скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 17, 22, 40, 58, 135, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання, - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя:ОСОБА_1