Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000184 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Моквин, Березнівського р-ну, Рівненської обл., проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 (далі-прокурор) на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. В решті просить вирок суду залишити без змін.

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю три роки з покладенням, відповідно до положень ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтися в ці органи для реєстрації. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 3191 (три тисячі сто дев`яносто одну) грн. 76 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В обгрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 та доведеності вини останнього, зазначає, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зокрема вказує, що застосування судом першої інстанції положень ст.75 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 було недоречним, оскільки дорожно-транспортну пригоду останній вчинив у стані алкогольного сп`яніння, а злочин, за який його засуджено, відноситься до тяжких злочинів, покарання за який передбачено у виді позбалення волі строком від трьох до восьми років, а тому, звільнення його від реального відбування призначеного покарання не приведе його до виправлення та не буде стримуючим фактором від запобігання вчинення ним нових суспільно-небезпечних діянь, пов`язаних з порушенням правил безпеки дорожнього руху.

За вироком суду, 09 червня 2015 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 , в порушення вимог пункту 2.9 підпункту а, Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Ауді-100», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись по проїзній частині вулиці Надслучанської в с.Моквин, Березнівського р-ну, Рівненської обл., зі сторони м.Березне у напрямку с.Хотин, Березнівського р-ну, Рівненської обл., поблизу будинку №31, в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку та небезпеки чи перешкоди водію ОСОБА_4 не створював. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких, того ж дня, помер у лікувальному закладі. Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перебуває у прямому причинному зв`язку з сусіпільно-небезпечними наслідками, які настали.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка повністю підтримала подану апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову в її задоволенні та залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, доведена зібраними у справі доказами, у тому числі показаннями самого обвинуваченого, даними у судовому засіданні, в яких він визнав себе повністю винним та іншими матеріалами кримінального провадження, перевіреними судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України та в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється, а тому в апеляційному порядку, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряється.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відносно доводів апеляції прокурора про скасування вироку суду відносно ОСОБА_4 в зв`язку з м`якістю призначеного покарання останньому, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання засудженому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані які характеризують особу винного, помякшуючі і обтяжуючі покарання обставини та при цьому належним чином мотивував своє рішення про можливість застосування відносно засудженого положень ст.75 КК України.
Згідно ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ( з наступними змінами і доповненнями), при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Так, судом при призначені покарання було враховано, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який віднесено до категорії тяжких.
Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції послався на обставини, що характеризують особу винного та помякшують покарання, а саме: що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання і роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілому, а також врахував думку останнього, який просив суд суворо винного не карати, що він до нього будь-яких претензій не має.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відніс його щире каяття в скоєному та добровільне відшкодування завданих збитків.
Дані обставини в апеляційній скарзі прокурором та в судовому засіданні при апеляційному розгляді справи не спростовані.
Також судом була врахована обтяжуюча покарання обставина обвинуваченому ОСОБА_4 , а саме вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вище зазначених обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.75 КК України є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, в звязку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1