Справа № 129/1804/15-к
Провадження по справі № 1-кп/129/182/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2015 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні суду в м. Гайсин обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні за № 0000025 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого проживаючим АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не судимого, про обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 є військовою службовою особою, яка обіймає постійно посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, є начальником відділу зберігання боєприпасів в/ч НОМЕР_1 у військовому звані майор, 10.06.2015 року близько 18.00 год., виконуючи обов`язки начальника варти та старшого колони по супроводу боєприпасів, повертаючись до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 , в порушення ст.11,16,17,37,49 Статуту внутрішньої служби ЗС України, та ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗС України, а також ст. 30,62,65 Настанови, які передбачають, що військовослужбовець несе відповідальність за зберігання пістолета і його комплекту, а при переїзді на машинах повинен носити пістолет у кобурі на ремні, який повинен бути міцно застебнутий і вірно підігнаний, щоб кобура не вдарялась у тверді предмети, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, замість штатної кобури до пістолета використав іншу тактичну кобуру невстановленого зразка, яка кріпиться до ноги та в цілому повністю не забезпечувала надійність зберігання пістолета, що призвело до втрати в районі с. Краснопілка Гайсинського району Вінницької області особистої зброї, ввіреної йому для службового користування, пістолета ПМ № НОМЕР_2 разом з магазином спорядженим 8 набоями калібру 9мм, тобто до виходу із володіння військової частини, на балансі якої вони перебували, поза волею особи, якій зброя і бойові припаси були ввірені.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 413 КК України, як втрата ввірених для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

22.06.2015 року між старшим прокурором прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 413 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), з застосуванням ст. 58, 65, 69 КК України, покарання у виді службового обмеження на строк один рік шість місяців із відрахуванням 15 відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави, та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Відповідно до ст. 314 КПК України, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості, покарання.

Захисник і обвинувачений просили затвердити вказану угоду про визнання винуватості, ОСОБА_6 дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що спроможний реально виконати взяті на себе обов`язки, відповідно до угоди.

Згідно ст. 12 КК України вчинений злочин є середньої тяжкості внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Суд, переконався, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, що укладена угода про визнання винуватості є добровільною, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, дав згоду на застосування узгодженого покарання, приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому визначене в угоді покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді службового обмеження на строк один рік шість місяців із відрахуванням 15 відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

присудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.06.2015 року між старшим прокурором прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000025.

ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 413 КК України і призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22.06.2015 року, з застосуванням 69 КК України, покарання у виді у виді службового обмеження на строк один рік шість місяців із відрахуванням 15 відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: