Ухвала

іменем україни

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів ОСОБА_11, ОСОБА_10,

при секретарі ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 440001716 від 21.11.2013 року, №0000024 від 04.01.2014 року, №0000204 від 14.02.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_2

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_13,

за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, посилаючись на м'якість призначеного апеляційним судом покарання. Вважає, що пом'якшення апеляційним судом покарання до мінімальної межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України та застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим призвело до призначення остаточного невиправдано м'якого покарання. Наголошує, що засуджений раніше неодноразово судимий, має шість не знятих і непогашених судимостей за умисні корисливі злочини проти власності. Зазначає, що за попередні злочини винний відбував покарання реально, тричі до нього застосовувалося умовно-дострокове звільнення, однак він на шлях виправлення не став, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість. Повідомляє про порушення права на захист ОСОБА_1

В надісланих запереченнях ОСОБА_1 ухвалу апеляційного суду вважає законною і обґрунтованою, просить залишити без зміни, а скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2014 року ОСОБА_1 засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України , за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_1 остаточно визначено покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України , за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.06.2010 року та остаточно визначено ОСОБА_1 покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року цей вирок змінено. Виключено з обвинувачення ОСОБА_1 епізод викрадення майна від 14 лютого 2013 року у потерпілого ОСОБА_2

В зв'язку з цим виключено з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України при визначенні покарання за сукупністю вироків.

Пом'якшено призначене покарання та ухвалено вважати ОСОБА_1 засудженим за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно визначено покарання 3 роки позбавлення волі.

В порядку ст. 404 КПК України, з переліку доказів вини ОСОБА_1 зазначених в мотивувальній частині вироку виключено посилання на показання потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду, з урахуванням змін, внесених судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він маючи не заняті та непогашені в установленому законом порядку судимості, вчинив низку злочинів за таких обставин.

7 липня 2013 року приблизно о 14 годині, перебуваючи у гостях в гаражі ОСОБА_4, що знаходиться в гаражному кооперативі «Лада» по вул. Метеорологічній в м. Лубни Полтавської області, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав DVD програвач «Мustek V56SМ», чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 189 грн.

29 липня 2013 року приблизно о 6 годині ОСОБА_1 через розбите ним вікно проник до квартири АДРЕСА_3, звідки повторно таємно викрав майно ОСОБА_5 на загальну суму 152 грн.

14 листопада 2013 року ОСОБА_1 перебуваючи в господарстві ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав електропилку «Тайга ПЦ-2500», завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 510 грн.

16 грудня 2013 року приблизно о 16 годині ОСОБА_1 під час вживання спиртних напоїв в будинку знайомого ОСОБА_6 по АДРЕСА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, повторно, таємно викрав належний потерпілому мобільний телефон «САМСУНГ SGH Е-360», чим завдав матеріальну шкоду на суму 199 грн.

28 грудня 2013 року приблизно о 20 год. ОСОБА_1 під час вживання спиртних напоїв в будинку свого знайомого ОСОБА_7 у АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, повторно, таємно викрав належні потерпілому мобільні телефони «САМСУНГ Е-210» та « LG СЕ - 0168», чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 1020 грн.

29 грудня 2013 року приблизно о 10 год. ОСОБА_1 під час вживання спиртних напоїв в будинку знайомого ОСОБА_3 по АДРЕСА_5, повторно, таємно викрав належний потерпілому мобільний телефон «НОКІА-101» в комплекті із зарядним пристроєм загальною вартістю 202 грн.

20 грудня 2013 приблизно о 12 год. ОСОБА_1 з метою крадіжки чужого майна, підібрав ключ, відчинив навісний замок та таємно проник до будинку ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_6 де демонтував та викрав декілька металевих предметів, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2238 грн.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, виключення з обвинувачення епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_2 та з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України, а також доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація дій винного за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про м'якість призначеного апеляційним судом покарання, то колегія суддів з ними не погоджується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Змінюючи вирок, у тому числі і щодо призначеного покарання, апеляційна інстанція зазначила, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо виду призначеного покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який має непогашену судимість та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння, проте вказав про можливість його пом'якшення до мінімального, передбаченого санкціями статей обвинувачення, пославшись на обставину, що пом'якшує покарання - часткове відшкодування шкоди потерпілим. Також, апеляційний суд обґрунтовано взяв до уваги, що загальна сума викраденого за всіма епізодами є незначною, потерпілі не мають до обвинуваченого матеріальних претензій.

З урахуванням наведених обставин, зменшення обсягу обвинувачення, апеляційний суд пом'якшив призначене покарання до мінімального, передбаченого санкціями статей обвинувачення, а при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів - застосував принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням усіх обставин справи, даних про особу винного, серед яких й ті, про які йдеться в касаційній скарзі, рішення суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів є законним. Наявність непогашених судимостей, за якими ОСОБА_1 відбув покарання, суди першої і апеляційної інстанцій взяли до уваги при обранні виду покарання, яке засуджений буде відбувати реально і не можуть бути підставою для посилення ще й строку покарання за вчинення конкретного злочину.

Неспроможні і доводи прокурора і про порушення права на захист, оскільки, як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд з урахуванням думки всіх учасників процесу, в тому числі і ОСОБА_1, відповідно до вимог КПК України, задовольнив клопотання про відмову захисника від виконання своїх обов'язків по причині незгоди з обвинуваченим щодо вибраного способу захисту після дослідження усіх доказів. Обвинувачений клопотання про призначення іншого захисника не заявив, а з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, участь захисника не є обов'язковою.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги прокурора про м'якість призначеного апеляційним судом покарання та порушення права на захист є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставною для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Увалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_15 ОСОБА_14