Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-370/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2011 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Шикері І.А.

при секретарі - Дзяма В.А.

з участю: прокурора - Кривошеї О.М.

захисника - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську справу про обвинувачення ОСОБА_2, яка народилась 18 грудня 1973 року в с. Софіївка Первомайського району Миколаївської області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, не одруженої, яка не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не працюючої, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимої :

- 04 лютого 2009 р. Полонським райсудом Хмельницької області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.,

- 25 серпня 2010 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

- 22 вересня 2011 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

за ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, будучи раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову скоїла злочин проти власності.

15 серпня 2011 р. у вечірній час ОСОБА_2 знаходилась в гостях у ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, де в дворі вживали пиво. В той же вечір, біля 18:00 години, ОСОБА_2, проходячи через територію двору до туалету, побачила, що вхідні двері до житлового будинку ОСОБА_3 не зачинені, внаслідок чого в неї виник умисел на таємне заволодіння чужим майном. Виконуючи задумане, ОСОБА_2 в той же час, через незачинені вхідні двері проникла до житлового будинку №14 по вул. Поперечна в с. Лиса Гора Первомайського району, де, діючи повторно, з гаманця таємно викрала гроші у сумі 150 грн., належні ОСОБА_3, чим заподіяла ОСОБА_3 матеріального збитку на вказану суму. Грошима розпорядилася на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27 серпня 2011 р. у денний час ОСОБА_2, достовірно знаючи, що в будинку, який належить ОСОБА_4, знаходяться гроші, вирішила здійснити їх крадіжку. Виконуючи задумане, в той же день, о 14: 00 год., ОСОБА_2, з метою здійснення крадіжки грошей, прийшла до домоволодіння ОСОБА_4 та переконавшись, що господарів немає вдома, через незачинені двері проникла всередину житлового будинку №5 по вул. Короленка с. Лиса Гора Первомайського району, де з кімнати вищевказаного будинку, повторно, таємно викрала гроші у сумі 2000 грн., купюрами по 100 грн., належні ОСОБА_4, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на вказану суму. З викраденим з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину в пред′явленому їй обвинуваченні визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному висновку, що дійсно 15 серпня 2011 р. ввечері вона знаходилася у дворі своїх знайомих ОСОБА_3, де вживала пиво. Біля 18:00 години вона вирішила зайти до будинку і здійснити крадіжку грошей. З цією метою вона підійшла до вхідної двері будинку, які були не зачинені, увійшла до будинку із гаманця на печі опалення викрала гроші у сумі 150 грн. Викрадені гроші вона витратила на придбання пива.

27 серпня 2011 р. зранку вона зустріла свою сусідку ОСОБА_4, яка проживає навпроти неї, з бесіди з якою дізналася, що біля 13:00 год. цього дня ОСОБА_4 йде на весілля до своїх знайомих жителів в с. Лиса Гора, а також вона знала, що ОСОБА_4 продала худобу, отримала гроші і що вхідні двері її будинку не зачиняються на замок. З метою викрадення грошей, вона приблизно о 14:00 год. цього ж дня, прийшла до будинку ОСОБА_4, відчинила вхідні двері, не зачинені на замок та пройшла до дальньої кімнати, де в куту під килимом знайшла гроші в сумі 2000 грн., купюрами по 100 грн., та викрала їх. З викрадених грошей 900 грн. вона витратила, а частину грошей в сумі 1100 грн. заховала за місцем проживання. 30 серпня 2011 р. до неї додому приїхали працівники міліції, яким вона зізналася у вчинені крадіжок та видала гроші з останньої крадіжки в сумі 1100 гривень та в той же день позичила 900 гр. і видала їх працівникам міліції, щоб вони передали їх потерпілій.

Із кількістю та вартістю викраденого згодна.

Розуміє, що скоїла злочин, в скоєному щиро розкаюється, просить її суворо не карати.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною вину підсудної ОСОБА_2 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, а її дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_2, суд враховує : характер і ступінь тяжкості скоєного нею злочину, конкретні обставини його вчинення, особу підсудної, яка визнала повністю свою вину, в скоєному щиро розкаялась, має хвору мати, сама хворіє на туберкульоз, те, що потерпілі не мають до неї ніяких претензій.

Також суд враховує те, що ОСОБА_2 раніше неодноразово судима за корисливі злочини проти власності та знову скоїла злочин проти власності, до повного відбуття покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2011 р., скоїла злочин в стані алкогольного спяніння, характеризується негативно, і вважає, що її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та поміщення її на певний строк до кримінально-виконавчої установи, а їй необхідно призначити покарання в вигляді позбавлення волі, з частковим приєднанням невідбутої частини покарання, за попереднім вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2011 р., відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими ст. 72 КК України.

Згідно висновку спеціаліста від 21 вересня 2011 р., ОСОБА_2 страждає диссемінованим туберкульозом легень, який є небезпечним для оточуючих, потребує примусового лікування від цього захворювання. Тому суд вважає необхідним, у відповідності до вимог ст. 96 КК України, застосувати до підсудної примусове лікування.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання, у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 вересня 2011 р. і остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 відраховувати з 30 серпня 2011 р.

Відповідно до ст. 96 КК України, застосувати до засудженої ОСОБА_2 примусове лікування від туберкульозу за місцем відбування покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін утримання під вартою.

Речові докази по справі гроші в сумі 1100 грн., передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 (а.с. 23, 24) повернути ОСОБА_4

Гроші в сумі 900 грн., передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

С У Д Д Я :