Справа № 129/1266/15-к
Провадження №11-кп/772/772/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 22.01.2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :
Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.408 КК України із застосуванням 69 КК України на 6 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Як зазначено у вироку суду, призваний 16.05.2014 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на особливий період солдат ОСОБА_8 , призначений наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 9 від 16.05.2014 р. навідником 1 відділення охорони 3 взводу охорони 2 роти охорони цієї частини, за наказом командира НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони № НОМЕР_3 від 14.09.2014р. вибув у щорічну основну відпустку на період з 15.09.2014р. по 24.09.2014р., перебуваючи в якій став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки знявся 22.09.2014р. та поїхав до санаторію «Родон» в м. Хмільнику, де лікувався з 23.09.2014 р. по 13.10.2014 р., однак після закінчення лікування, діючи всупереч ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», положень військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України з мотивів страху за своє життя в разі направлення в зону бойових дій, в якій він вже був раніше, з метою ухилення від військової служби навмисно не з`явився з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст.ст.69, 62 КК України замінити позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.408 КК України із застосуванням ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги захисника, виступ захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.408 КК України в апеляційних скаргах прокурора та захисника не оспорюються.

Доводи апеляційних скарг про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого суд вважає необґрунтованими.

За змістом частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.50, 65, 69 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості і є умисними, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с.44), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.4 обв. акт), за місцем проходження військової служби характеризується посередньо (а.с.39), пом`якшуючі покарання обставини: визнання вини, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, врахувавши при цьому також обставини, на які посилається прокурор та сторона захисту в апеляційних скаргах.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до обвинуваченого правила ст.69 КК України, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, що підтверджується звукозаписом судового засідання та матеріалами кримінального провадження, зокрема обвинувальним актом, де зазначено про те, що обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття (а.с.4 обв. акт).

Суд звертає також увагу на те, що згідно звукозапису судового засідання, в судових дебатах у суді першої інстанції прокурор ОСОБА_6 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_8 , з урахуванням його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, покарання за ч.1 ст.408 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 6 місяців арешту з відбуванням на гауптвахті, відтак доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання є безпідставними та суперечать його ж позиції у суді першої інстанції.

Крім того, вимоги самої апеляційної скарги прокурора є суперечливими, оскільки прокурор зазначаючи в ній про те, що суд першої інстанції, на його думку, необґрунтовано застосував до обвинуваченого правила ст.69 КК України просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.408 КК України та застосувати до нього ті ж правила ст.69 КК України.

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції цих вимог закону не порушив і призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з додержанням вимог Кримінального кодексу України.

Виходячи з наведеного, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання та застосування до нього правил ст.75 КК України в матеріалах кримінального провадження немає і стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи апеляційної скарги прокурора апеляційний суд вважає непереконливими, суперечливими та юридично неспроможними, а саму апеляційну скаргу необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно.
Суддя: