Справа №761/3206/13-к
Провадження № 1-КС/761/810/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2013 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва Маліновська В.М. за участю старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві Зарубенка В.А., при секретарі Лазоришинець К.М. розглянувши клопотання вказаного слідчого, погоджене прокурором прокуратури Шевченківського району м.Києва Ковальовим А., внесене по кримінальному провадженню №0001133, про арешт квартири АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2013року старший слідчий СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві Зарубенко В.А., за погодженням з прокурором прокуратури Шевченківського району м.Києва Ковальовим А., вніс по кримінальному провадженню №0001133 слідчому судді клопотання від 04.02.2013р. про арешт квартири АДРЕСА_1.

При цьому з доданого до клопотання Повідомлення від 14.12.2012р. про призначення прокурора у кримінальному провадженні №0001133 вбачається, що для здійснення повноважень прокурора в ньому визначено прокурора прокуратури Шевченківського району м.Києва Неміровченка Д.А., а не Ковальова А., який погодив клопотання слідчого. Інших документів на підтвердження повноважень прокурора у вказаному кримінальному провадженні до клопотання не додано.

Крім того, з витягу по кримінальному провадженню №0001133 станом на 01.02.2013р., який додано до клопотання слідчого, вбачається, що жодній особі по цьому провадженню про підозру не повідомлено, а дані до ЄРДР, внесені 14.12.2012р. щодо невстановленої особи за ч.4 ст. 190 КК України.

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 28.11.2012р. невстановлена особа подала до БТІ м.Києва ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області, від 30.11. 2007р., справа №2-893/07 р, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про поділ спільного сумісного майна, яка не відповідає дійсності, згідно якої визнано за ОСОБА_4, право власності на квартиру НОМЕР_1 загальною площею 55,6 кв.м., по АДРЕСА_1, чим незаконно набув право власності на вказану квартиру. Згідно рішення Апеляційного суду м. Києва, від 25.12.2012 право користування АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_6, яка проживає у вказаній квартирі з 2000 року, однак не була там зареєстрована.

Згідно довідки №2-669 від 30.01.2013 з Гребінківського районного суду Полтавської області, справа №2-893/07 від 30.11.2007 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про поділ спільного сумісного майна протягом 2007 року до Гребінківського районного суду Полтавської області не надходила та не розглядалась.

Після чого 18.12.2012р. в приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Бондар К.Ю., було незаконно укладено договір купівлі-продажу, квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, згідно якого право власності на кватиру від ОСОБА_4, набула гр. ОСОБА_8, продаж квартири відбувся за 137 670 гривень.

Згідно зібраних матеріалів встановлено, що АДРЕСА_1 до 18.12.2012 належала до комунальної власності.

Під час досудового розслідування встановлено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, в Шевченківському районі м.Києва, від 18.12.2012, було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар К.Ю.

29 грудня 2012 року на адресу СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві надійшло клопотання від гр.ОСОБА_6, в якому вона просить накласти арешт на АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києві, з метою недопущення укладення незаконних договорів купівлі-продажу та вчинення по відношенню до неї шахрайства.

На даний час в АДРЕСА_1, проживає гр. ОСОБА_6 з сином ОСОБА_9

З огляду на вказані вище обставини слідчий просить задовольнити вказане клопотання та накласти арешт на квартиру.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, що в ньому викладені.

Заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього докази слідчий суддя приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Статтею 37 КПК України визначено, що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п'ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що прокурор прокуратури Шевченківського району м.Києва Ковальов А. здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001133, як зазначалось вище, до клопотання не додано.

Крім того, відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Клопотання слідчого про арешт майна не містить підстав, визначених ст. 170 КПК України, у звязку з якими потрібно здійснювати арешт майна.

Так, згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

При цьому слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають кретеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу (ч.2 ст.170 КПК України).

За частиною3 цієї статті Кодексу арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Отже, вказаними вище нормами чітко визначено, що арешт може бути накладено для дієвості кримінального провадження на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому арешт може бути накладено на майно, яке визначено у ч.3 ст. 170 КПК України і за критеріами відповідає ч.2 цієї статті.

Як встановлено слідчим суддею, і про це зазначалось вище, у кримінальному провадженні №0001133 ні підозрюваного, ні обвинуваченого не має, не дивлячись на те, що квартира АДРЕСА_1 набута конкретною особою на підставі ухвали Гребінківського районного суду Полтавської області у справі, яка судом не розглядалась. Слідчим не доведено необхідність арешту майна.

З огляду на все наведене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна задоволеню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві Зарубенка В.А. про арешт квартири АДРЕСА_1, внесеному по кримінальному провадженню №0001133, - відмовити.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору, потерпілій.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя