15.01.2016 Справа №469/20/16-к
1-кс/469/4/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2016 року смт. Березанка

Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 , розглянувши у кримінальному провадженні №0000778 від 13.12.2015 року клопотання слідчого СВ Березанського ВП ОВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна,
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Березанського ВП ОВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна, у якому просив накласти арешт на вантажний автомобіль марки ГАЗ 53, д.н. НОМЕР_1 , в середині якого наявні дерева акації об`ємом 3,7 м.?

Заявлене клопотання обґрунтоване тим, що 13.12.2015 року слідчим відділом Березанського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області внесено в ЄРДР за №0000778 відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками складу злочину, передбаченого ст.246 КК України «Незаконна порубка лісу».

12.12.2015 року в ході огляду транспортного засобу, а саме, вантажного автомобіля марки ГАЗ 53, д. н. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено 3,7 м. кв. свіжоспилених дерев акацій.

Посилаючись на те, що стосовно вказаного автомобіля необхідно провести ряд слідчих дій, в тому числі слідчий експеримент, судові експертизи, тощо, а також неможливість повернення автомобіля як речового доказу на відповідальне зберігання ОСОБА_5 як його законному володільцю, без шкоди для кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вантажний автомобіль марки ГАЗ 53, д.н. НОМЕР_1 , в середині якого наявні дерева акації об`ємом 3,7 м.?, який знаходиться у тимчасовому користуванні ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
Володілець автомобіля автомобіль марки ГАЗ - 53 д.н., НОМЕР_1 , ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечив посилаючись на те, що вказаний автомобіль, який знаходиться у його тимчасовому володінні, йому необхідний для його використання у його приватній господарській діяльності. Також заперечив факт вчинення ним злочину, передбаченого ст.246 КК України.
Ознайомившись з клопотанням слідчого та матеріалами, доданими в його обґрунтування, заслухавши доводи прокурора та володільця автомобіля ОСОБА_5 , дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ч.1. ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 зазначеної статті КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

За змістом п.3 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, зокрема, врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Як вбачається зі змісту заявленого клопотання, прокурор обґрунтовує застосування зазначеного у клопотанні заходу забезпечення кримінального провадження, необхідністю проведення ряд слідчих дій, в тому числі слідчого експерименту, судових експертиз, тощо, а також неможливістю повернення автомобіля як речового доказу на відповідальне зберігання ОСОБА_5 як його законному володільцю, без шкоди для кримінального провадження.

Однак, обґрунтовуючи його необхідність, прокурор не вказує, які, конкретно, слідчі дії (крім слідчого експерименту) та судові експертизи він має провести для встановлення даних обставин.

Також, оцінюючи подані до клопотання матеріали та приймаючи до уваги, що у матеріалах кримінального провадження відсутнє повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.246 КК України, вважаю, що в порушення вимог п.3 ч.2 ст.173 КПК України слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст.256 КК України.

Крім того, звертаю увагу на те, що ухвалою слідчого судді від 12 січня 2016 року клопотання було повернуто слідчому для усунення недоліків. Зокрема, в ухвалі слідчого судді зазначалося, що у порушення вимог ст.ст.132, 170, 171 КПК України у клопотанні про арешт майна не зазначено, які саме із заборон, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, необхідно застосувати при накладенні арешту.
15 січня 2016 року слідчим направлено до суду клопотання про арешт майна у новій редакції, яке не містить даних про те, які саме із заборон, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, необхідно застосувати при накладенні арешту.
Таким чином, зазначені ухвалою слідчого судді від 12 січня 2016 року недоліки клопотання про арешт майна не усунуто.
На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до викладеного, враховуючи положення ч.7 ст.173 КПК України, якою передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, доходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого СВ Березанського ВП ОВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.132, 170-173, 372 КПК України, слідчий судя,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Березанського ВП ОВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000778 від 13.12.2015 року, відмовити у повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: