Справа №11-487/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010року вересня 30 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого: Ященка В.А.,

суддів: Крамаренка В.І., Матуса В.В.,

з участю прокурора: КононовойЛ.Ф.,

захисників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.,

засуджених: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

законних представників неповнолітніх засуджених: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляціями: захисників ОСОБА_2, ОСОБА_9; засуджених: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6; законних представників неповнолітніх засуджених: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8; законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 21 липня 2010р. яким

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець та мешканець с. Косівщина Сумського району Сумської області, раніше не засуджувався,

засуджений за ст. 189 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі.

За ст. 186 ч.2 КК України, з застосуванням ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_11 призначено до відбування 3 роки позбавлення волі.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, уроженець с. Сад, Сумського району, мешканець с. Косівщина, Сумського району Сумської області, раніше не засуджувався, засуджений за ст. 189 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, українець, уроженець м. Суми, мешканець с. Кононенкове, Сумського району Сумської області, раніше не засуджувався, засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі.

ОСОБА_13,

ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, українець, уроженець та мешканець с. Косівщина, Сумської області, раніше не засуджувався,

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнений від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_11, а при відсутності в нього майна для відшкодування шкоди, з батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_15 - 200 гривень у відшкодування матеріальної і 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 по 93 гривні 90 коп. з кожного на користь держави судові витрати за проведення товарознавчих експертиз, а при відсутності у ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 достатніх коштів з їх батьків: ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_5

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_13 та ОСОБА_6, визнані винними і засуджені за вчинення злочинів за слідуючих обставин.

В середині листопада 2009 року, точна дата не встановлена, близько 14 год. ОСОБА_11 зустрів свого знайомого ОСОБА_6 і запропонував поїхати в смт. Хотінь Сумського району щоб заволодіти шляхом вимагання грошей у ОСОБА_17 який навчався в ліцеї на що він дав згоду.

Зайшовши близько 15 годин в кімнату ліцею де проживав ОСОБА_17, діючи умисно, з погрозою застосовування насильства ОСОБА_11 та ОСОБА_6 стали вимагати передати їм гроші в сумі 500 гривень. ОСОБА_17 пояснив, що грошей в нього немає, а тому вони всі

разом приїхали до помешкання потерпілого в с. Косівщина, де взяв банківську карту, та зняв з неї 550 гривень і передав їх ОСОБА_11 та ОСОБА_18

В кінці листопада 2009 року, ОСОБА_11 та ОСОБА_6, повторно, з метою вимагання грошей з ОСОБА_17, разом з особою матеріали відносно якої в кримінальній справі закриті, близько 15 годин зустріли в приміщенні ліцею в смт. Хотінь потерпілого із погрозою застосування насильства, а саме побиття, предявили вимогу передати їм 300 гривень, та визначили час на їх передачу 5 хвилин. Оскільки ОСОБА_17 гроші не знайшов, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 полишили його та поїхали в м. Суми.

На початку грудня 2009 року, близько 10 год. 30 хв., точна дата не встановлена, ОСОБА_11 зустрівши навул. Садова в с. Косівщина Сумського району ОСОБА_17 став вимагати в нього передати гроші, але останній не повідомив, що грошей в нього немає.

Після цього вони прийшли до будинку по вул. Шкільна, де зустріли ОСОБА_19

Діючи за попередньою змовою між собою, повторно, з погрозою застосування насильства ОСОБА_11 та ОСОБА_6 стали вимагати у потерпілого передати їм гроші в сумі 300 гривень, але у звязку з тим, що в нього грошей не було вони взяли з його льоху 105 кг коноплі вартістю 262 гривні 50 коп.

В середині грудня 2009 року, близько 14 год. ОСОБА_11 та ОСОБА_6 прибули до ліцею в смт. Хотінь , де за попередньою змовою між собою, повторно зустрівши ОСОБА_17 нанесли кожній по одному удару потерпілому в обличчя і стали вимагати передати їм 300 гривень.

Побоючись за своє життя та здоровя ОСОБА_17 прибув разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 в м. Суми, де знявши з банківської картки 200 гривень, та взявши з будинку по місцю проживання ще 100 гривень і всі ці гроші передав ОСОБА_11 та Синяковському.

В середині січня 2010 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, прибувши до 5-ї міської лікарні в м. Суми зустріли ОСОБА_17 і діючи повторно, за попередньою змовою між собою, з погрозою застосування насильства стали вимагати в нього передати їм 300 гривень. Побоючись за своє життя та здоровя ОСОБА_17 погодився на їх вимогу і поїхав разом з ними додому на АДРЕСА_1. Зайшовши до будинку потерпілий у будинку не вийшов і ОСОБА_11 та ОСОБА_20 не змогли заволодіти грошима.

11 березня 2010 року, близько 15 годин, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_21 прибули до домоволодіння ОСОБА_22 в смт. Степанівна, Сумського району по вул. Сумська,48 і діючи умисно з метою відкритого викрадення майна стали вимагати від потерпілого передати їм золото або платину. Почувши від потерплого, що в нього таких цінностей немає, вони стали вимагати передати їм коноплю і відкрито заволоділи 90 кг на суму 225 гривень.

В цей же день ОСОБА_11 знаходячись на подвірї ОСОБА_22 І по вул. Сумська, 48 в смт. Степанівна відкрито заволодів мобільним телефоном І потерпілого, заподіявши йому матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

5 травня 2010 року, близько 11 годин ОСОБА_11, перебуваючи біля спортивного майданчика ЗОШ - 20 по вул. Металургів в м. Суми, зустрівши ОСОБА_23, висловлюючи погрози побиття та застосування фізичного насильства, що є небезпечним для життя та здоровя, повторно, $ відкрито заволодів його мобільним телефоном, заподіявши матеріальну шкод' на суму 1036 грн. 03 коп.

15 травня 20100 року ОСОБА_11 близько 20 год. ЗО хв. , і знаходячись на вул. Першотравнева в с. Косівщина Сумського району зустрів і ОСОБА_24 і з погрозою застосування до нього насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя відкрито заволодів його мобільним телефоном , 1 заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 322 гривні.

В поданих апеляціях:

- захисник ОСОБА_2 вказує, що засуджені ОСОБА_10, ОСОБА_21 та ОСОБА_11 ні під час досудового слідства ні в судовому засіданні не пояснювали, що вони застосовували погрози до потерпілого ОСОБА_22, а лише прохали дати їм два мішки картоплі для того щоб її продали, а виручені і кошти використати для допомоги своєму товаришеві. Про висловлення погроз на адресу потерпілого з боку засуджених не зазначено і у фабулі обвинувачення. За таких обставин він вважає, що дії підсудних ОСОБА_10, ОСОБА_21 та ОСОБА_11 помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж. Призначаючи засудженому ОСОБА_10 суд не в повній мірі врахував те, що він є неповнолітнім, раніше не засуджувався, позитивно характеризується, не є особою, яка являє суспільну небезпеку, заподіяну матеріальну шкоду потерпілому відшкодував. Тому він прохає вирок суду відносно ОСОБА_10 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України і ч. 2 ст. 11 КК України.

- законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_10

- ОСОБА_16, прохає вирок суду відносно його сина змінити, перекваліфікувати його дії на ст. 190 КК України, так як під час розгляду і справи встановлено не було, що до потерпілого була застосована погроза насильства, або саме насильство з боку його сина. Окрім цього він прохає призначити його сину покарання не повязане з позбавленням волі.

- засуджений ОСОБА_10 прохає вирок суду змінити, помякшити йому покарання не повязане з позбавленням волі, так як він свою вину визнав повністю, розкаявся, вибачився перед потерпілим.

- захисник ОСОБА_9 зазначає, що її син ОСОБА_10 є неповнолітнім, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, тяжких наслідків від його дій не настало, виховувався в багатолітній сімї. Тому вона прохає вирок суду змінити і призначити ОСОБА_10 покарання не повязане з позбавленням волі.

- законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_11 - ОСОБА_5 вважає, що суд призначаючи покарання його сину не в повній мірі врахував, що він повністю визнав свою вину, на момент вчинення злочину йому виповнилось лише 15 років, він навчається в школі, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, активно сприяв слідству у розкритті злочинів, тяжких наслідків від вчиненого не настало, збитки потерпілим відшкодовані повністю. Тому він прохає вирок суду змінити, помякшити покарання його сину, застосувавши вимоги ст. ст. 69, 104 КК України.

- засуджений ОСОБА_11 вказує, що він повністю визнав свою вину, розкаявся в скоєному, вчинив злочини у 14-ньму віці, вперше притягується до кримінальної відповідальності, тяжких наслідків від його дій не настало. Всі обставини суд не в повній мірі врахував призначаючи йому покарання, атому він прохає вирок суду змінити, застосувати ст. ст. 69 та 104 КК України, та помякшити йому покарання.

- законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 вказує, що суд призначаючи покарання його сину не в повній мірі врахував, що він є неповнолітнім, злочини скоїв у 15 літньому віці, вину повністю визнав, навчається в школі, позитивно характеризується, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності. На його думку виправлення його сина можливе без ізоляції від суспільства, а тому він прохає вирок суду змінити, та врахувавши всі обставини, що помякшують покарання призначити покарання не повязане з позбавленням волі застосувавши вимоги ст. ст. 69 та 104 КК України.

- засуджений ОСОБА_6 прохає вирок суду відносно нього змінити і помякшити призначене йому судом покарання.

- законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 - ОСОБА_12 подала дві апеляції в яких вказала, що засуджений ОСОБА_6 свою вину визнав, вбачився перед її сином, є неповнолітнім, а засуджений ОСОБА_11 розкаявся у вчиненому, вибачився перед її сином, завдані збитки відшкодував. Тому вона прохає вирок суду відносно засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_11 в частині призначеного їм покарання змінити, помякшити його призначивши без позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_2, ОСОБА_25, ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6, законних представників неповнолітніх засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 які підтримали подані ними апеляції, прокурора Кононову Л.Ф. яка вважала вирок суду відносно засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 законним та обгрунтованим та прохала вирок суду відносно засудженого ОСОБА_10 змінити, застосувати до нього вимоги ст. 104 КК України та помякшити покарання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції захисника ОСОБА_2 та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_10- ОСОБА_16 - підлягають задоволенню частково, засудженого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 підлягають задоволенню повністю, а апеляції засуджених ОСОБА_11, ОСОБА_6, законних представників неповнолітніх засуджених ОСОБА_11 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_8, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 - ОСОБА_12 задоволенню не підлягають.

Викладені у вироку висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_26, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин викладених у вироку підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, які перевірено в судовому засіданні в установленому кримінально - процесуальним законодавством порядку.

Вказівки захисника ОСОБА_2 та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_10 - ОСОБА_16 про те, що суд помилково прийшов до висновку щодо кваліфікації дій засудженого ОСОБА_10 за ст. 186 ч. 2 КК України, так як він ніяких погроз застосування насильства до потерпілого ОСОБА_22 не висловлював, перевірялись в судовому засіданні суду першої інстанції і вони не знайшли свого підтвердження. Окрім цього, суд навів докази, якими ці доводи спростовуються.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_11 вказав, що на початку березня 2010 року ОСОБА_10 розповів, що в смт. Степанівна проживає хлопець, у якого можна заволодіти майном. 11.03.2010 року він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_13 прибули до подвіря потерпілого ОСОБА_22 і стали вимагати передати їм золота та платину. Коли потерпілий повідомив, що таких цінностей в нього немає, то вони стали вимагати дати їм картоплю. Після цього вони з льоху взяли близько 90 кг картоплі, відвезли її в с. Косівщина та подали.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_13 вказав, що 11.03.2010 року він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прибули до помешкання ОСОБА_22 в смт. Степанівна. Під час розмови з потерпілим ОСОБА_11 запитав чи є в нього золото та платина, на що ОСОБА_22 відповів, що таких цінностей в нього немає. На питання чи є в нього картопля потерпілий відповів, що є і знаходиться в льохові. Вони всі зайшли до льоху де набрали більше двох мішків картоплі, яку погрузили в багажник автомобіля на якому приїхали і поїхали в с. Косівщина.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 вказав, що дійсно він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з льоху з помешкання де проживав ОСОБА_22, за згодою останнього, взяли більше двох мішків картоплі яку відвезли в с. Косівщина.

Потерпілий ОСОБА_22 вказав, що 13 березня 2010 року, близько 15 год. ЗО хв. його з будинку викликали ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_13. Під час розмови ОСОБА_11 запитав у нього чи є в нього золото та платина, на що він відповів що немає.

Потім ОСОБА_11 запитав, чи є в нього картопля, а ОСОБА_10 та ОСОБА_13 які знаходились поруч підтвердили, що їм потрібна картопля. Ромова з ним проходила в наказному тоні, з вимогою передати їм картоплю. Він злякався і боячись цих хлопців погодився віддати картоплю. Всі разом вони зайшли до льоху де хлопці взяли більше двох мішків картоплі, яку загрузили в автомобіль і поїхали.

Свідок ОСОБА_27 вказала, що від сусідів їй стало відомо, що до її будинку приїздив автомобіль таксі в багажник якого грузили мішки. Через декілька днів син її розповів, що до нього додому приїхали ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 і під примусом забрали з льоху картоплю.

Суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, визнав покази потерпілого ОСОБА_22, свідка ОСОБА_27 , засуджених ОСОБА_13, ОСОБА_11, які вони давали в судовому засіданні логічними та послідовними, і такими, що обєктивно свідчать про вчинення ОСОБА_10 злочину і обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Вказані джерела доказів не викликали сумнівів у суду першої інстанції, з ними погоджується й колегія суддів, а тому доводи захисника ОСОБА_2 та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_10 - ОСОБА_16 про помилковість кваліфікації дій засудженого ОСОБА_10 за ст. 186 ч. 2 КК України, не заслуговують на увагу.

В той же час колегія суддів знаходячи висновок суду про доведеність вини ОСОБА_11, ОСОБА_28 та ОСОБА_10 у відкритому заволодінні майном потерпілих, повторно, ОСОБА_11 у вимаганні передачі чужого майна, повторно правильним, приходить до висновку що дії ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 також вірно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України, а дії ОСОБА_11 також вірно кваліфіковані за ст. 189 ч. 2 КК України.

Що ж стосується покарання, то воно судом призначено засудженим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особи винних, помякшуючих покарання обставин, в тому числі і тих на які посилаються в поданих апеляціях: засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_11, законні представники неповнолітніх засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_5, законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 Тому колегія суддів вважає, що призначене покарання засудженим ОСОБА_6 і ОСОБА_11 є необхідне і достатнє для їх виправлення і не знаходить підстав для зміни постановленого відносно них вироку суду та помякшення їм покарання.

Разом з тим, призначаючи засудженому ОСОБА_10 міру покарання, суд у вироку вказав, але не в повній мірі врахував обставини, що суттєво помякшують покарання.

Так, ОСОБА_10 є неповнолітнім, раніше не засуджувався, навчається в ліцеї, характеризується позитивно. За таких обставин колегія суддів вважає за можливе помякшити ОСОБА_10 призначене судом покарання, застосувавши ст. 104 КК України та звільнити від відбування покарання призначеного судом з випробуванням.

В іншій частині вирок суду відповідає вимогам закону і підстав для його зміни або скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 21 липня 2010 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляції засуджених ОСОБА_11, ОСОБА_6 законних представників неповнолітніх засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_8, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 - без задоволення.

Апеляції захисника ОСОБА_2 та законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_16 - задовольнити частково.

Цей же вирок відносно засудженого ОСОБА_10 змінити та помякшити йому покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_10 за ст. 186 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти негайно.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Головуючий: Ященко В.А.,

Судді: Крамаренко В.І., Матус В.В.