Провадження 1-кс/127/4308/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання слідчого відділення з розслідування злочинів лінії карного розшуку СВ ВМВ УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення з розслідування злочинів лінії карного розшуку СВ ВМВ УМВС України в Вінницькій області ст. лейтенант міліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим відділом прокуратури Вінницької області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000516 від 23.11.2013 року.

09.12.2013 року до ЧЧ ВМВ УМВС України із заявою звернувся ОСОБА_4 , який повідомив про те, що в період з травня 2005 року по 09.12.2013 року, його колишня дружина ОСОБА_5 , в АДРЕСА_1 , вчинила крадіжку його особистого майна, а саме мебельного гарнітуру та двох спальних диванів та крісел.

За даним фактом 09.12.2013 року було розпочато розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Під час допиту ОСОБА_4 , показав, що з 1988 року по 2001 рік, він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка у 2001 році, подала заяву на розлучення та нас розлучили без моєї на те, згоди. Через деякий час він поїхав за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 та коли приїхав помітив, що його колишня дружина ОСОБА_5 , знищила усі установчі документи на кімнату у гуртожитку та прописала себе. Далі він із заявою звернувся до суду та в судовому порядку був прописаний у квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , яку отримав перебуваючи на черзі, яка також виписала його та переоформила квартиру на себе, та в подальшому був прописаний через суд у квартиру. Далі приблизно в 2008 році, за рішенням суду, ОСОБА_5 , позбавили кімнати у гуртожитку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Після чого вона вивезла свої особисті речі, але скориставшись нагодою разом із своїми речами вивезла його речі, а саме мебельний гарнітур, двох спальний диван, 10 метрів лінолеуму, набір кухонних меблів, килими, телевізор, холодильник, люстру хрустальну.

Під час допиту ОСОБА_5 показала, що починаючи з 1988 року по 1994 рік, вона проживала спільно з ОСОБА_4 , в АДРЕСА_3 . Далі приблизно в березні 1994 році її колишнього чоловіка було затримано у обвинуваченні по скоєні тяжкого злочину. Далі його по рішенні суду було направлено на примусове лікування де він перебував до 2005 року.

В 2001 році, вона офіційно розлучилась з ОСОБА_4 .. Далі починаючи з 2008 року вони почали судитись про розподіл майна та про виселення її з квартири, що підтверджується рішення суду від 05.06.2013 року, згідно якого її залишили проживати у квартирі. Також наголошує, що на даний час рішення по справі не прийнято а відносно ОСОБА_4 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, яка проводиться в м. Київ, а саме в Київському науково дослідному інституті соціальної та судової психіатрії та наркології міністерства охорони здоров`я України, яку він на даний час не пройшов. Також згідно ухвали суду від 13.11.2013 року цивільна справа зупинена на час проведення експертизи.

Зважаючи на вищевикладене, а також, що речі, які вивезла ОСОБА_5 , з кімнати по АДРЕСА_3 , мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, є предметом злочину, необхідно накласти арешт на мебельний гарнітур, двох спальний диван, 10 метрів лінолеуму, набір кухонних меблів, килими, телевізор, холодильник, люстру хрустальну, які перебувають у володінні ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Суд вважає необхідним розглянути клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Суд, вислухавши пояснення слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужити певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність накладення арешту на зазначене майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мебельний гарнітур, двох спальний диван, 10 метрів лінолеуму, набір кухонних меблів, килими, телевізор, холодильник, люстру хрустальну, які перебувають у володінні ОСОБА_5 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя: