Справа № 727/7093/15-к
Провадження № 1-кп/727/313/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю учасників судового процесу: сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_4 і в його інтересах адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці кримінальну справу за кримінальним провадженням №0001277 від 25.04.2015р. по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого: остання судимість - 04.04. 2011 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ст.. 185 ч.3 КК України до 3 х років 6 місяців позбавлення волі, - у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

В період не погашеної і не знятої судимості, обвинувачений ОСОБА_4 24.04. 2015 року з 15.30 до 15.35 годин, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, діючи умисно під час перебування в приміщенні відділення «А-Банк», розташованого по вулиці героїв Майдану, 4 м. Чернівці, скориставшись тим, що інспектор відділення «А Банк», потерпіла ОСОБА_6 вийшла, шляхом вільного доступу повторно, викрав мобільний телефон належний останній на праві власності, марки Леново 8-820, вартістю 3600 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора «Київстар» № ( НОМЕР_1 - вартістю 10 гривень, на рахунку якого були гроші в сумі 10 гривень, та сім - картка оператора «МТС» № ( НОМЕР_2 ), вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходилися гроші в сумі 10 гривень та флеш картка «mikrosd», на 2 гігабайти, вартістю 80 грн., тим самим своїми діями спричинив потерпілій шкоду на загальну суму 3720 грн., розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення визнав повністю і суду в порядку вимог 351 КПК України надав показання про те, що дійсно він в другій половині квітня цього року заходив до приміщення відділення А-Банк по вулиці героїв Майдану м. Чернівці, і коли мав намір вже виходити з приміщення, побачив на столі, за яким нікого не було, мобільний телефон; він його взяв, поклав до кишені і вийшов на вулицю, де телефон після того, як його подивився, загубив. Не заперечуючи того, що злочин вчинив в період не погашеної судимості, просить його суворо не карати; у вчиненому розкаявся.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин справи, повністю визнав свою вину, в скоєному розкаявся і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку прокурора, думку адвоката та роз`яснивши зміст і правові наслідки застосування вимог ст. 349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, направленого на заволодіння чужим майном, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжку) за кваліфікуючою ознакою повторно; дії обвинуваченого вірно кваліфікує за ст. 185ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у відповідності до вимог ст. 65ч.3 КК України, якою передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що обтяжують і помякшують його покарання.

Згідно ст. 12 КК України, вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченим, передбачене ст. 185 ч.2 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання обвинуваченого, судом визнається повне визнання ОСОБА_4 вини у пред`явленому обвинуваченні, його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, із врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що останній неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, про що свідчить довідка ІЦ при УМВС України в Чернівецькій області; вину у вчиненому визнає повністю, розкаюється, не має зареєстрованого постійного місця проживання, не працює, є особою молодого віку, завдану правопорушенням матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовано в повному обсязі; з наданої заяви потерпілою ОСОБА_6 до суду про розгляд справи у її відсутність, остання чітко вказала, що цивільний позов нею буде пред`явлено в рамках цивільного судочинства, тобто висловила претензії матеріального характеру, з врахуванням і думки останньої щодо застосування до обвинуваченого покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, з врахуванням і того, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні; кримінальне правопорушення, вчинив у період не погашеної і не знятої судимості, а тому, суд враховуючи наведене вище та обставини, що відповідно пом`якщують і обтяжують покарання обвинуваченого, вважає, за можливе призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ст. 185ч.2 КК України, а його виправлення і перевиховання вважає не можливим без ізоляції від суспільства.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з врахуванням вищенаведеного, на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

По справі цивільного позову не заявлено; речові докази в рамках кримінального провадження №0001277 від 25.04.2015р. - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді трьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити обрану у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 27 серпня 2015 року.

Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України); копія вироку підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому в його інтересах адвокату. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілій.

Суддя ОСОБА_1