АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11сс/796/2025/2015. Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2015 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5

розглянувши матеріали провадження у скарзі за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 8 липня 2015 року, якою його скарга у кримінальному провадженні № 0007013 про визнання незаконною слідчої дії та зобов`язання вчинити певні дії йому ж повернута, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 8 липня 2015 року скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0007013 про визнання незаконною слідчої дії та зобов`язання вчинити певні дії йому ж повернута.

На обґрунтування слідчий суддя послався на те, що відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Втім, зауважив слідчий суддя, при зверненні до слідчого судді з клопотанням про визнання незаконною слідчої дії, зокрема, вручення повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_7 без участі захисника та про зобов`язання слідчого ОСОБА_8 вручити ОСОБА_7 повідомлення про підозру за участі захисника, адвокат не надав доказів в частині щодо тримання неповнолітнього ОСОБА_7 під вартою, а тому це клопотання слід повернути для звернення до суду у порядку, визначеному нормами КПК України.

Не погодившись зі вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою визнати незаконною слідчу дію вручення повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_7 без участі його захисника, зобов`язати слідчого ОСОБА_8 вручити повідомлення про підозру ОСОБА_7 з участю захисника та вручити копію цього повідомлення захисникові.

На обґрунтування апелянт посилається на положення Європейської конвенції в правах людини, Конституцію України, ст. 206 КПК України, стверджує, що оскарженими діями слідчий істотно порушив права неповнолітнього ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами провадження у скарзі, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 304 КПК України, ухвала слідчого судді про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Тому, всупереч вказівці в ухвалі слідчого судді про те, що ця ухвала не підлягає оскарженню апеляційним порядком, судова колегія приймає апеляційну скаргу до розгляду по суті.

Втім, як видно з матеріалів провадження у скарзі, адвокат ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України, але поставив питання не безпосередньо визначені цією правовою нормою, а питання визнання слідчої дії вручення повідомлення про підозру незаконною та питання зобов`язання слідчого вручити повідомлення про підозру, тобто фактично у цьому конкретному випадку належало керуватися положеннями ст. 303 КПК України.

Насправді, ч.1 ст. 206 КПК України передбачає право слідчого судді суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Водночас, подальші частини цієї правової норми конкретизують правовий зміст цього права слідчого судді, визначаючи обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про негайну доставку затриманої особи до слідчого судді для перевірки підстав затримання; обов`язок слідчого судді звільнити позбавлену свободі особу, якщо не буде надано судового рішення, яке набрало законної сили або не буде доведено законність підстав для позбавлення особи свободи; обов`язок в найкоротший строк розглянути клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та інші права й обов`язки слідчого судді, конкретно пов`язані з питанням тримання особи під вартою, а також забезпечення цієї особи захистом.

Отже, слідчий суддя правильно встановив, що зміст клопотання адвоката Грабовського не відповідає положенням ст. 206 КПК України, більше того, не надано навіть доказів того, що неповнолітній ОСОБА_7 на час подання клопотання перебуває під вартою, а тому вірно повернув клопотання адвокатові.

При цьому судова колегія також має на увазі, що в порядку ст. 303 КПК України такі дії слідчого, як вручення особі повідомлення про підозру, вручення копії цього повідомлення захиснику особи оскаржені бути не можуть.

Таким чином, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 8 липня 2015 року, якою його скарга у кримінальному провадженні № 0007013 про визнання незаконною слідчої дії та зобов`язання вчинити певні дії йому ж повернута залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: