Справа № 175/1497/13-к
Вирок

Іменем України

01 липня 2013 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Воздвиженського О.Л.,

при секретарі Перепелиці Я.С.,

за участю прокурора Маслій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, освіта середня, не працюючої, проживаючої по АДРЕСА_1, раніше судимої:

- 07.08.2001 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровска за ч.1 ст.229-6 КК України до одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.46-1 КК України, з відстрочкою виконання вироку на один рік;

- 23.07.2002 року Амур-Нижньодніпровський район судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2001 року, до відбування визначено два роки і шість місяців;

- 08.02.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнена з випробувальним терміном на два роки;

- 13.11.2007 року за постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано випробувальний термін і направлена ??в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді позбавлення волі;

- 13.09.2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2006 року, до відбування визначено два роки і один місяць,

у вчіненні злочинну, передбачення ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

01 вересня 2012 року приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи на першому поверсі торгово-розважального комплексу "Караван" розташованого по вул. Нижньодніпровській, буд. № 17 в сел. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, повторно, діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисних мотивів, і особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу з торговельної полиці, таємно, умисно, викрала жіночі тапочки "Де Фонсека Інграфіка" вартістю 162 гривень 79 копійок, які належить ТОВ "Адвентіс" тим самим завдавши збитків на вказану суму. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця вона не змогла, оскільки була затримана охоронцем ТОВ "Адвентіс" при вчиненні вказаного злочину.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 провину у вчиненні злочину при викладених обставинах визнала повністю. Щиросердно каялася і просила суворо не карати. Дослідження доказів на підтвердження обставин злочину вважала недоцільним.

Переконавшись у правильному розумінні підсудною змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності її позиції, а також розґяснивши передбачені частиною 3 статті 299 КПК України (в редакції 1960 року) процесуальні наслідки визнання таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого діяння і її умисні дії, які виразилися в закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 , ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_1, - раніше судима, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом'якшуєь покарання обвинуваченої, суд визнає щиросердне каяття та повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнає рецидив злочину.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, з урахуванням обставин справи і особи ОСОБА_1, яка щиросердно розкаялася у скоєному, раніше судима, суд погоджується з представником державного обвинувачення про вид і міру покарання, і вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 321-324 КПК України (1960 року), суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2, ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити у вигляді підписки про невиїзд до набрання вироку законної сили.

Речові докази, жіночі тапочки "Де Фонсека Інграфіка" вартістю 162 гривень 79 копійок, які зберігаються у ОСОБА_3, проживаючого по АДРЕСА_2, - після набрання вироком законної сили повернути ТОВ "Адвентіс".

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя О.Л. Воздвиженський