Справа №10-94/2010 06.04.2010 06.04.2010 06.04.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 10-9472010 р. Головуючий першої інстанції Крутій Ю.П.

Категорія ст.. 186 ч.2 КК України Доповідач Кателін В.П.

06 квітня 2010 року м. Миколаїв

Колегія суддів судовї палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого - Дзюби Ф.С.,

суддів - Кателіна В.П., Пустовара М.Л.,

захисника - ОСОБА_1,

за участю прокурора - Кириленка Є.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляцію захисника обвинуваченого ОСОБА_2, на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року, якою у відношенні

ОСОБА_3, 25.12. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Як встановлено по матеріалам справи, 10 березня 2010 року, слідчим СВ Ленінського РВ УМВС України В Миколаївської області по факту відкритого викрадення чужого майна у громадянки ОСОБА_4 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України.

20.03 2010 року, в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України було затримано ОСОБА_3. 20. 03. 2010 року ОСОБА_3 було пред'явлено обвинувачення в скоєному злочині за вказаною статтею і частиною КК України, і того ж дня він був допитаний у якості обвинуваченого.

22 березня 2010 року, слідчий СВ Ленінського РВ УМВС України в Миколаївської області звернувся до суду з поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_3 У поданні слідчий посилається на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п'яти років, не працюючого, доходів не має, постійного місця проживання не має, скоював злочини в стані алкогольного сп'яніння що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі може продовжувати злочинну діяльність, а також ускладнити виконання слідчих дій по справі, ухилитися від слідства та суду.

29 березня 2010 року, постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Обрав вказаний запобіжний захід, суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєні двох тяжких насильницьких корисних злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком понад п'яти років, і перебуваючи на волі може ускладнити виконання слідчих дій по справі, а також ухилитися від слідства та суду або продовжити злочинну діяльність.

В апеляції захисник обвинуваченого ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, обравши йому інший запобіжний захід не пов'язаний з триманням під вартою мотивуючи тим, що в оскаржуваній постанові суду не враховані усі обставини які характеризують підзахисного. Судом першої інстанції також не враховано те, що у зв'язку з відсутністю робочих місць її підзахисний працював у м. Миколаєві, проживає разом з матір'ю і неповнолітньою сестрою.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_1, яка підтримала апеляцію, думку прокурора, який просив залишити апеляцію без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни, вивчивши надані матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог ст..ст. 148-150 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 обвинувачується в скоєні злочину передбаченого ст.. 186 ч. 2 КК України. 07.03. 2010 року, приблизно в 20 години 20 хвилин, за попередньою змовою з іншою особою, з застосуванням насильства, на вулиці Южної в м. Миколаєві скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у громадянки ОСОБА_4 на суму 400 грн.. В той же вечір, приблизно в 22 години 40 хвилин, ОСОБА_3, знаходячись на перехресті вулиць Южної і Ніколаєвської в м. Миколаєві, з застосуванням фізичного насильства, скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у громадянки ОСОБА_5 на суму 370 грн..

Суд першої інстанції вірно прийшов до такої думки, що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком понад п'яти років, на даний час обвинувачений не працює, що дає підстави вважити, що перебуваючи на волі, може ускладнити виконання слідчих дій по справі, а також ухилитися від слідства та суду або продовжити злочинну діяльність.

Встановлені обставини із матеріалів справи дають право колегії суддів прийти до висновку, що судом першої інстанції при обрані запобіжного заходу тримання під вартою вірно ураховані всі обставини передбачені ст..ст. 148,150,155 КПК України, а тому доводи викладені в апеляції захисника ОСОБА_1 є не переконливі і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. ст. 365-366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у вигляді взяття під варту - без зміни.

Головуючий:

Судді: