Справа № 317/841/16-к
Провадження № /п 1-кп/317/95/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 жовтня 2014 року з метою ухилитися від військової служби, не з`явився з відпустки на службу, а саме бригадний полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований поблизу АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокувалась військова частина польова пошта НОМЕР_1 , ухиляючись від військової служби до 01 лютого 2016 року.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно в квітні 2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією і зарахований стрільцем відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 . Після перебування в зоні антитерористичної операції восени 2014 року їх частину перевели на полігон " ІНФОРМАЦІЯ_2 " біля АДРЕСА_2 , провівши ротацію частин. Після цього в жовтні 2014 року його відпустили з частини у короткострокову відпустку, з якої він у військову частину не повернувся. Тільки на початку лютого 2016 року він з`явився до військової прокуратури.
Також він пояснив, що він не з`явився до військової частини тому, що він дуже злякався знову повертатись в зону антитерористичної операції, де на його очах загинули два його товариші.
В скоєному розкаявся.
Згідно наказу № 3 від 25.04.2014 року солдата запасу ОСОБА_5 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки від 23.02.2016 року, виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_5 приймав участь в антитерористичній операції з 01.06.2014 року до 25.09.2014 року.
Із довідки від 23.02.2016 року, виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_5 на цей час до частини не повернувся та з рапортом про звільнення не звертався.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проходження служби та місцем проживання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 в ході судового розгляду не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є його щире каяття у вчиненому злочині та з`явлення із зізнанням.
Крім того, ОСОБА_5 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.
Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що він приймав участь в антитерористичній операції, є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та на цей час не звільнений, зараз проживає з матір`ю та вітчимом ОСОБА_6 , який є інвалідом 1 групи та потребує сторонньої допомоги, суд вважає можливим призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні відповідно ст. 62 КК України, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України, частково задовольнивши клопотання прокурора.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню нема.
Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 в ході досудового розслідування міра запобіжного заходу не обиралась, клопотання відносно цього в ході судового розгляду ніхто з учасників кримінального провадження не заявляв, суд за власною ініціативою не вирішує питання про обрання йому якогось виду запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і, із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 6 ( шести ) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 не обиралася.
Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1