Справа № 273/1438/15-к
Провадження № 1-кп/273/117/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження № 0000341 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, не військовозобов 'язаної, раніше судимої 03.03.2011 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 164, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням, із іспитовим строком 1 рік; 29.01.2013 року Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 164, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, звільненої за ухвалою суду від 01.10.2014 р. умовно-достроково 09 жовтня 2014 року з невідбутою частиною покарання 11 місяців 14 днів на підставі ст. 81 КК України ,

за ч. 2 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 17.12.2007 року ОСОБА_4 зобов`язана сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 13.06.2007 року і до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 17.06.2010 № 120 ОСОБА_8 було звільнено від виконання обов`язків опікуна над неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку з важким станом здоров`я. Опікуном над вказаною неповнолітньою було призначено її тітку ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 , будучи засудженою за ст. 164 ч.2 КК України, після умовно-дострокового звільнення з місць обмеження волі, на шлях виправлення не стала, та в період з 01.11.2014 року по 01.08.2015 року злісно ухилялась від сплати аліментів, ніде не працювала, в районний центр зайнятості з метою сприяння у працевлаштуванні не зверталась, на обліку в управлінні Пенсійного фонду України не перебувала, матеріальну допомогу дитині не надавала, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в сумі 3472 грн. 20 коп., а загальна заборгованість становить 24996,54 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину в судовому засіданні визнала і показала, що вона зобовязана сплачувати на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 . Аліменти не сплачувала, оскільки ніде не працювала, ніякої допомоги дитині не надавала. Обіцяє в подальшому сплачувати належно аліменти.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, так як щодо цього не заперечують усі учасники судового розгляду. Судом зясовано , що обвинувачений та інші учасники судового засідання , правильно розуміють зміст цих обставин , у них немає сумнівів у добровільності їх позицій , а також розяснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину є доведеною і кваліфікує її умисні дії за ч. 2 ст. 164 КК України, оскільки вона злісно ухилялась від сплати встановлених судом платежів на утримання дитини (аліментів), будучи раніше засудженою за даною статтею.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги ст. 65 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та визнання вини у вчиненні злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України , відсутні.

Крім того обвинувачена ОСОБА_4 не працює, боргу по аліментах не погасила , позитивно характеризується за місцем проживання, вона вину у скоєному визнала, розкаялась , обтяжуючих покарання обставин по справі не виявлено, характеризуючою її особу обставиною є те, що обвинувачена раніше судима , вчинила новий аналогічний злочин під час умовно-дострокового звільнення , будучи засудженою згідно вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 29 січня 2013 року , тому суд вважає, що є підстави призначити покарання у виді обмеження волі та застосувати ч.ч. 1-4 ст. 71 КК України.

Обмеження щодо призначення обмеження волі щодо ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст. ст.373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 164 КК України і призначити покарання за цим законом у виді обмеження волі строком 2 ( два) роки .

На підставі частин 1-4 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 29 січня 2013 року за ч. 2 ст. 164 КК України - 2 ( два) роки 8 місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення через Баранівський районний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1