Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/294/2015 Справа №641/4759/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю сторін кримінального провадження

Прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

Потерпілої ОСОБА_5

Обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004137 від 25 грудня 2013 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Дергачівського району Харківської області, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1

У вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 22 листопада 2013 року близько 08.00 год., на площадці, що біля входу до кв. АДРЕСА_2 , в ході сварки з своєю дружиною ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, схопив обома руками воріт одягу ОСОБА_5 в області шиї з переду, та зі значною силою штовхнув останню спиною до стіни, від чого ОСОБА_5 вдарилася спиною об стіну та відчула фізичний біль. Після чого, ОСОБА_6 наніс один удар правою долонею по лівій частині обличчя ОСОБА_5 , а потім наніс лівою долонею ще один удар по правій частині обличчя останньої, спричинивши їй фізичний біль. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 схопив правою рукою за волосся ОСОБА_5 та силою потягнув до приміщення квартири, де він мешкає. Знаходячись у коридорі квартири, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_5 від себе, від чого вона вдарилась правим боком о стіну, відчувши фізичний біль. Потім, ОСОБА_6 взяв знову свою дружину правою рукою за волосся на голові та заштовхнув її до житлової кімнати, яка знаходиться при вході до квартири направо, де наніс обома руками не менше двох ударів в області голови та грудної клітини ОСОБА_5 , чим спричинив їй синці на вказаних частинах тіла. Далі, ОСОБА_6 штовхнув руками свою дружину на диван та стоячи над нею зверху схопив обома руками за шию та почав утримувати, чим спричинив ОСОБА_5 синці на шиї. Через незначний час ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_5 , остання підскочила до вікна та почала звати через відчинену кватирку на допомогу, на що ОСОБА_6 знову схопив ОСОБА_5 рукою за волосся та штовхнув її на підлогу, а коли ОСОБА_5 впала на підлогу, наніс їй не менше двох ударів обома ногами по верхнім та нижнім кінцівкам, чим спричинив на вказаних частинах тіла синці. Всі вищевказані тілесні ушкодження, які були спричинені ОСОБА_5 . ОСОБА_6 відносятся до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України, а саме завдання умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що ОСОБА_5 є його дружиною з якою зареєстрований шлюб, але з якою він не мешкає, а мешкає разом з ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 , як з цивільною дружиною. 22 листопада 2013 року він проводжав ОСОБА_7 на роботу, коли відкрив двері з квартири побачив на площадці ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . ОСОБА_5 почала кричати на ОСОБА_7 , замахуватися на неї, а він, щоб не допустити бійки. почав цьому перешкоджати та утримувати ОСОБА_5 за комір дублянки, тягнути на себе та затягнув до своєї квартири. Затягнувши ОСОБА_5 до квартири, остання впала у коридорі квартири, після чого піднялася та вони опинилися у кімнаті квартири, де ОСОБА_5 намагалася його вдарити та вдарила обутою ногою по нозі, а він лише відштовхнув її на диван. ОСОБА_5 постійно кричала, звала на допомогу через вікно, а він, намагаючись її заспокоїти лише відштовхував її від вікна на диван і ніяких тілесних ушкоджень не завдавав. Натомість ОСОБА_5 , коли до квартири повернулася його дочка ОСОБА_9 , також почала з нею сваритися, оскорбляти її та вирвала у неї жмут волосся. Міліцію викликала ОСОБА_7 , хто викликав Швидку допомогу він не знає, але лікарі Швидкої допомоги приїхали та забрали ОСОБА_5 з квартири до лікарні.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_6 своєї вини, його вина знайшла своє підтвердження сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 , спростовуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 пояснила суду, що з 1.12.2011 року знаходиться з останнім у зареєстрованому шлюбі, вони мешкали разом у неї в квартирі. ОСОБА_6 казав їй, що він їздить у відрядження, але з часом їй стало відомо, що він говорить не правду і вона з`ясувала, що у той час, коли з його слів він знаходиться у відрядженні, він знаходиться дома, у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає разом з ОСОБА_7 , в чому вона впевнилась приходячи у квартиру до ОСОБА_6 30 жовтня 2013 року та 31 жовтня 2013 року. 22 листопада 2013 року вона знов поїхала до ОСОБА_6 за вищевказаною адресою та коли піднялась на поверх, побачила, як ОСОБА_7 виходить з квартири, сталася сварка під час якої ОСОБА_6 став її бити, затягнув до квартири схвативши за волосся, а у квартирі також бив кулаками по голові, тулубу, душив, викручував пальці на руках, хватав за волосся, бив, коли вона від його ударів впала на підлогу. Вона дуже кричала, звала на допомогу у вікно, просила ОСОБА_10 , яка знаходилась на вулиці викликати Швидку допомогу. Крім ОСОБА_6 її також била його дочка ОСОБА_11 . Після того, коли вона через вікно попросила ОСОБА_10 викликати Швидку допомогу, через деякий час приїхали лікарі та вона була госпіталізована.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердила пояснення потерпілої ОСОБА_5 , пояснила, що вона разом з нею 22 листопада 2013 року пішла до ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , коли вони піднялися на площадку, з квартири вийшла ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , почалась сварка, ОСОБА_7 сказала ОСОБА_6 , щоб він розібрався з ОСОБА_5 і він почав її бити, завдавши удари по обличчю та в область груді, від чого ОСОБА_5 похитнулася та вдарилася головою об стіну, після чого вона пішла на вулицю і що було далі не бачила, але, коли вона знаходилась на вулиці, через вікно ОСОБА_5 кричала, звала на допомогу та просила викликати Швидку допомогу, що вона і зробила. Коли Швидка забрала ОСОБА_5 до лікарні, вона поїхала разом з нею, бачила на ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10 липня 2014 року з участю ОСОБА_5 , остання підтвердила свої пояснення щодо механізму утворення у неї тілесних ушкоджень ( а.с. 218-220 т.1) і даними викладеними у висновках судово-медичних експертиз № 283-КЕ/2014р. від 25 вересня 2014 року, № 2522-ая/14 від 11 липня 2014 року підтверджено, що у ОСОБА_5 виявлені синці на голові, шиї, грудній клітині, верхніх на нижніх кінцівках, які за ступенем тяжкості, як окремо, так і у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень і виникли від дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею дії, котрими могли бути кулаки та взуті ноги та не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на площину, а також за рахунок нанесення власною рукою. Синці на тілі ОСОБА_5 могли утворитися в термін часу та при тому способі і механізмі, на який вона вказує в протоколах слідчих дій та такі свідчення на які вона посилається в ході слідчого експерименту не суперечать судово-медичним даним, отриманим в ході її експертизи в частині способу та механізму утворення тілесних ушкоджень ( а.с. 207-214 т.1, а.с. 222-225 т.1). Також , згідно висновку експерта № 75-ая/2014 від 10 січня 2014 року у ОСОБА_5 зафіксовані вищевказані тілесні ушкодження, встановлена ступень їх тяжкості легкі та встановлено причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями та подіями, які сталися 22 листопада 2013 року ( а.с. 215-217 т.1).

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які стверджували, що ОСОБА_6 ніяких тілесних ушкоджень 22 листопада 2013 року ОСОБА_5 не завдавав, а навпаки, ОСОБА_5 вчинила сварку, почала кидатися на ОСОБА_6 , та роздряпала обличчя, а він лише намагався стримати її та заспокоїти, суд вважає, що, оскільки дані свідки є родичами та особами, які знаходяться у близьких стосунках з ОСОБА_6 та неприязних стосунках з ОСОБА_5 , вони намагаються вигородити ОСОБА_6 з метою допомогти уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та ввести суд в оману щодо дійсних обставин за яких саме ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, а будь-яких доказів, щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у той же період часу, суду не надано. Таким чином, суд вважає покази даних свідків неправдивими та такими, що не можуть бути взяті судом до уваги.

Суд позбавлений можливості перевірити пояснення ОСОБА_6 щодо механізму отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, оскільки не дивлячись на намагання суду перевірити такі пояснення обвинуваченого шляхом призначення та проведення слідчого експерименту та судово-медичної експертизи, згідно висновку судово-медичної експертизи № 5325-ая/15 від 8 грудня 2015 року, експерт не зміг відповісти на питання чи могли тілесні ушкодження виникнути при тих обставинах на які посилається ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту 12.11.2015 року, оскільки слідчим належним чином не оформлений вищевказаний протокол слідчої дії. Натомість експерт підтвердив вищевказані тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_5 ( а.с. 45-52 т.2).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 в повній мірі викритий в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 завлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_14 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості і сплило два роки з часу його вчинення.

ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, думку потерпілої, яка заперечувала проти закриття кримінального провадження та подала клопотання у якому просила поновити строк для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, зазначаючи, що останній знаходився у розшуку, не з`являвся до суду з неповажних причин та затягував розгляд кримінального провадження, а також неправомірним задоволенням клопотання сторони захисту про призначення слідчого експерименту та експертизи, вважає, що клопотання захисника, яке підтримане обвинуваченим обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Ст. 284 ч.2 п. 1 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як встановлено судом, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинено останнім 22 листопада 2013 року, ОСОБА_6 знаходився у розшуку у період з 21 липня 2015 року до 27 липня 2015 року, таким чином два роки сплило з дня вчинення кримінального правопорушення сплило 28 листопада 2015 року.

Що стосується доводів ОСОБА_5 щодо поновлення строку на притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, суд зазначає, що питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності регулюється ст. 49 КК України, яка містить вичерпний перелік обставин за які перебіг такого строку зупиняється або переривається і питання поновлення такого строку не передбачено і не може регулюватися нормами ст. 111-117 КПК України, які регулюють поновлення процесуального строку, встановленого нормами кримінально-процесуального кодексу.

У зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, яке оформлюється ухвалою суду, суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування у сумі 4094, 06 грн. матеріальної шкоди, яка завдана витратами на придбання медичних препаратів та 10000 грн. моральної шкоди, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому даний цивільний позов необхідно залишити без розгляду, що не позбавляє ОСОБА_5 можливості заявити його у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 284, 286 КПК України, ст. 49 КК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 125 ч.1 КК України закрити на підставі ст.49 КК України та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч.1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня його проголошення.

Суддя- ОСОБА_1