УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/16911/13-к

30 грудня 2013 року Суворовський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого: судді Корольчук Н.В.

при секретарі: Учускіній М.В.

за участю:

прокурора: Пержинського А.А.

представника Херсонської виправної колонії №61: ОСОБА_1

представника лікарської комісії: ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за хворобою, -

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, відбуває покарання в Херсонській виправній колонії №61 (далі за текстом - Херсонська ВК №61), звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою. Зазначив, що хворіє на ряд тяжких хронічних захворювань, які не піддаються лікуванню та унеможливлюються відбування ним покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити, навівши доводи на обґрунтування своєї позиції.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи свою позицію тяжкістю вчиненого засудженим злочину, даними про його особу та стан здоровя.

Представник ВК №61 просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав, аналогічних тим, на які послався прокурор.

Представник лікарської комісії підтвердив, що засуджений ОСОБА_4 хворіє на зазначені ним в клопотанні хвороби. Вказав на те, що на ВІЛ-інфекцію та туберкульоз ОСОБА_4 захворів до поміщення його в місця позбавлення волі у 2005 році. Зазначив, що за період відбування покарання у ВК №61 ОСОБА_4 неодноразово звертався до лікарської комісії з приводу направлення до суду документів відносно нього для вирішення питання про звільнення від відбування покарання за хворобою, однак оскільки стан його здоровя є таким, що не перешкоджає відбуванню покарання, йому було відмовлено в цьому. На обґрунтування такого висновку послався на дані медичної картки засудженого, показавши, що стан його здоровя на даний час покращився, є задовільним, диманіка за 2013 рік є стабільною, показники аналізів в нормі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши наведені в клопотанні доводи, суд вважає, що заявлене засудженим клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 84 КК України при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання за хворобою особи, яка має тяжку хворобу, крім психічної, що перешкоджає відбуванню покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставин. При цьому можливість звільнення від подальшого відбування покарання відповідно до цієї норми закону поставлена в залежність від того, що особа захворіла на тяжку хворобу лише після вчинення злочину або постановлення вироку.

Зазначене кореспондується з розясненнями, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.73 року, із змінами, згідно з якими факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обовязкового звільнення від відбуття покарання.

Судом встановлено і це вбачається з наданих суду документів, що засуджений ОСОБА_4 у Херсонській ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Уманського районного суду Черкаської області від 13.12.2006 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

З цього вироку видно, що вказаний злочин ОСОБА_4 вчинив 09 вересня 2006 року.

Такі дані свідчать про те, що ОСОБА_4 не є особою, на яку поширюється дія ч. 2 ст. 84 КК України, оскільки судом встановлено, що на хвороби, на які він посилається у своєму клопотанні як на підставу для звільнення від відбування покарання, він захворів як до постановлення вироку, так і до вчинення злочину, і в цій частині його клопотання не ґрунтується на законі.

Крім того, матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_4 є особою, раніше неодноразово судимою, зокрема: вироком Уманського районного суду Черкаської області від 27.04.2001 року за ч. 3 ст. 140 КК України умовно на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та накладенням штрафу у сумі 680 грн., вироком Уманського районного суду Черкаської області від 16.09.2002 року за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Також з довідки про стягнення та заохочення, що міститься в матеріалах справи, видно, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_4 один раз застосовувалися заходи заохочення та сорок разів застосовувалися заходи стягнення, в тому числі такі суворі, як поміщення в дисциплінарний ізолятор та карцер.

З огляду на наведене та з урахуванням думки представника лікарської комісії щодо стану здоровя ОСОБА_4 на даний час, суд не знаходить підстав для задоволення заявленого засудженим клопотання і приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Суддя: Н.В. Корольчук