Справа № 11а-413/10 р Головуючий у 1 інстанції Грудова Н.Б.
Справа категорія ст. 81 КК України Доповідач Урдюк Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Макойда З.М.

суддів Урдюк Т.М. , Волинець М.М.

з участю прокурора Максимчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року, -

встановила:

Адміністрація ЛКВ № 48 ДДУПВП у Львівській області та спостережна комісія Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради звернулася до Сихівського районного суду м. Львова з поданням, в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_1 умовно-достроково, враховуючи протест прокурора внесений на рішення комісії Львівської виправної колонії № 48 від 18.02.2010 року, щодо відмови в клопотанні перед судом про застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1, покликаючись на те, що засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, за час перебування під вартою в СІЗО м.Львова вимоги режиму утримання не порушував, перебуваючи в ЛВК № 48 з 09.03.2003р., отримавши 1 стягнення та 4 заохочення - 21.05.2007р. був переведений в колонію мінімального рівня з полегшеними умовами тримання в Мишівську ВК № 9. За порушення умов тримання, що потягло за собою накладення дисциплінарних стягнень 13.09.2007р. такого було повернуто в ЛВК № 48 середнього рівня безпеки як злісного порушника. Однак з вересня 2007 року ОСОБА_1 одноразово притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання, яке погашено в законному порядку, працював на посаді електрика, за підсумками роботи двічі заохочувався, що свідчить про зміни в його поведінці, робить висновки із свого злочинного минулого.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року відмовлено у поданні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 1.В. від відбування покарання.

На дану постанову засудженим ОСОБА_1 подано апеляцію, просить скасувати постанову суду першої інстанції від 22 квітня 2010р. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суддею районного суду винесено однобічне та необгрунтоване рішення, не враховано позитивних сторін у поведінці останнього. Також зазначає, що має на утриманні малолітню доньку та дружину.

Заслухавши доповідача, прокурора та засудженого на підтримання внесеної апеляції, дослідивши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, зокрема: п.2 постанови від 26 квітня 2002 року № 3 «Про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» - умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК); Крім того слід ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 засуджений 2.07.2003 року місцевим судом В-Писарівського району Сумської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років шість місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання встановлено з 26.03.2003р. по 26.09.2010р.

З характеристики, наданої адміністрацією ЛВК № 48 вбачається, що ОСОБА_2 з часу відбування покарання в ЛВК № 48 з 09.10.2003р., маючи одне стягнення та 4 заохочення останнього переведено в колонію мінімального режиму. Перебуваючи в ВК № 9 з 21.05.2007 р. порушував режим тримання, за що був підданий стягненням у виді догани за необгрунтовану відмову від праці, не виправдавши сподівань і довіри був повернутий 13.092007р. З вересня 2007 року в ЛВК № 48 засуджений отримав два заохочення та одне стягнення у вигляді догани.

Із виписки протоколу (а.с. 2- 4) від 18.02.2010р. засідання комісії ЛВК № 48 по розгляду матеріалів засудженого ОСОБА_1 слідує, що останній своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому до нього не доцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_1 неодноразово судимий, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, раніше застосовувалась амністія, крім того 08.10.1999 р. застосовано умовно-дострокове звільнення, про те останній не оцінив гуманне ставлення суду, не зробив для себе відповідних висновків, на шлях виправлення не став, вчинив новий особливо тяжкий злочин, за який призначена мінімальна міра покарання.

Враховуючи вигценаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляції не спростовують висновків суду і в такій слід відмовити.

Керуючись ст. 366, 407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

постанову Сихівського районного суду м. Львова від 22 квітня 2010 року про залишення без задоволення подання адміністрації Львівської ВК № 48 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області та Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_1 - залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

Головуючий:

Судді: 1)

2)