УХВАЛА Справа № 200/93/14-к

Провадження № 1-кс/200/87/2013

15 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2013 року до суду зі скаргою звернувся ОСОБА_6 у якій прохає скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 25 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000013, яке внесено до ЕРДР 21 листопада 2012 року та повернути матеріали до слідчого відділу з розслідування ДТП СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області.

Підставами для скасування вказав наступне. У провадженні СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області з 22 серпня 2012 року знаходилося кримінальне провадження № 0000013 за фактом вчинення ДТП ОСОБА_8 , під час якого загинув його син - ОСОБА_9 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 25 грудня 2013 року це кримінальне провадження закрито з підстав відсутності у діях ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постанову про закриття провадження винесено передчасно, без об`єктивного розслідування обставин ДТП. Підставою для закриття провадження слідчий вказав висновки проведених по справі експертиз, згідно з якими ОСОБА_8 не мала технічної можливості уникнути наїзду на його сина при заданих слідчим вихідних даних. Однак, надані слідчим дані для експертного дослідження, взяті зі слів самої ОСОБА_8 та її чоловіка. На місці вчинення ДТП відсутні сліди гальмування автомобіля ОСОБА_8 , що свідчить про те, що вона не і намагалася гальмувати тоді, коли збила його сина, при тому, що гальмуючи, вона б запобігла отриманню сином смертельної травми. Відсутність слідів гальмування не дає можливості експертам і визначити швидкість руху автомобілю, яким керувала ОСОБА_8 , яку слідчий, з її слів, визначив у 100 км/год. З цих підстав вважає, що є усі підстави для скасування постанови про закриття справа, як такої, що винесена передчасно.

У судовому засіданні скаржник свою скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що син їхав зі знайомими на море і вони зупинилися біля кафе, що стоїть на трасі. Син переходив трасу, розмовляючи по мобільному телефону і у цей час на нього наїхала ОСОБА_8 . Не визначення слідчим швидкості руху автомобілю не дає можливості погодитись із висновком про закриття провадження по справі.

Захисник клопотання підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту скарги та поясненням скаржника.

У судове засідання слідчий не з`явився. Учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за його відсутності. З цих підстав, скаргу, у відповідності до вимог ч. З ст. 306 КПК України, розглянуто за його відсутності та винесено рішення.

Прокурор заперечувала проти задоволення скарги, вважаючи, що рішення по справі прийнято законно та обґрунтовано. Висновок слідчого про те, що у діях ОСОБА_8 відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтуються на експертних висновках, згідно з якими, у тій дорожній ситуації, яка склалася, ОСОБА_8 не могла запобігти наїзду на ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. З цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення скаржника та його захисника, з`ясувавши думку прокурора та дослідивши надані до скарги додатки, приходжу до висновку про те, що вона підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 25 грудня 2013 року закрито кримінальне провадження № 0000013 з тих підстав, що у діях ОСОБА_8 , відповідно до висновку проведеної по справі комплексної комісійної авто технічної експертизи, немає порушень вимог Правил дорожнього руху, а відтак - і ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 163-169). Однак, з цим висновком погодитись не можна, так як для того, щоб пересвідчитись у тому, що ОСОБА_11 рухаючись 14 серпня 2012 року по автодорозі «Знам`янка-Луганськ- Ізварине» перед моментом вчинення ДТП, діяла у відповідності до вимог п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху, слід обов`язково знати швидкість руху її автомобілю. Обов`язковість необхідна тому, що показання ОСОБА_8 про те, що вона своєчасно відреагувала на пішохода ОСОБА_9 , який раптово з`явився на дорозі, перетинаючи її бігом, шляхом екстреного гальмування, не підтверджуються об`єктивними доказами - слідами від шин автомобіля на асфальті, яки завжди залишаються при екстреному гальмуванні автомобілю, який рухається зі значною швидкістю (у даному випадку швидкість руху у 100 км/год. є значною). І при відібрані пояснень, і при допитах ОСОБА_8 показала, що після того, як застосувала екстрене гальмування у зв`язку з тим, що на дорозі раптово з`явився пішохід ОСОБА_9 система гальмування автомобіля не спрацювала (а.с. 27, 48). Враховуючи той факт, що раніше, у 2009 році, ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху автомобілю, та той факт, що слідів гальмування автомобіля на асфальті не знайдено, слідчий був зобов`язаний поставити під сумнів її показання щодо швидкості руху у 100 км/год., та вжити усіх доступних йому та необхідних заходів при розслідуванні справи, для з`ясування дійсної швидкості руху автомобіля.

На даний час встановленим слідством та таким, що підтвердження об`єктивними доказами по справі є те, що для уникнення зіткнення із перешкодою у вигляді пішохода ОСОБА_9 , який з`явився на шляху її руху, ОСОБА_8 обрала не об`їзд, не об`їзд із екстреним гальмуванням, а екстрене гальмування. Однак, сліди цього гальмування на асфальті відсутні. Відсутність цих слідів може свідчити про те, що екстрене гальмування ОСОБА_8 не застосовувалося, а тому у її діях може бути присутнє порушення вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху у частині обрання нею у темну добу часу такої швидкості руху, яка б дозволяла їй зупинити автомобіль до зіткнення з пішоходом. Тому, до встановлення дійсної швидкості руху автомобіля, погодитись із висновком про відсутність у діях ОСОБА_8 , ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, неможливо.

З цих підстав приходжу до висновку про те, що досудове слідство проведено неповно, скарга підлягає задоволенню, а постанова про закриття справи - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 25 грудня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000013 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчій суддя ОСОБА_1