УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №289/178/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарів: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року, яким засуджено
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Біла Криниця, Радомишльського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимого,
- за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
- за ч. 1 ст. 135 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_9 покарання 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід тримання під вартою застосовано до ОСОБА_9 негайно, в залі суду.
Час відбуття покарання встановлено рахувати з моменту затримання.
Речові докази по справі: автомобіль ВАЗ?2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 залишено власнику ОСОБА_10 .
Речові докази по справі: велосипед, головний убір та взуття ОСОБА_11 залишено потерпілій ОСОБА_7 .
Речові докази по справі: лакофарбове покриття, речовину червоно бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Радомишльського РВ УМВС знищити.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 кошти в сумі 33 623 грн. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди, а всього на суму 133 623 грн.
Згідно вироку, ОСОБА_9 , 31.10.2014 року близько 17 год. 20 хв., в порушення вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 3.10.2001, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався по освітленій вуличним освітленням проїзній частині вул. Центральної в с. Межирічка, Радомишльського району, Житомирської області в напрямку виїзду з населеного пункту.
Керуючи у вказаний день, час та місці вищевказаним транспортним засобом, проїжджаючи поблизу буд. № 28 вказаної вулиці, водій ОСОБА_9 в порушення вимог п. 2.3.6 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, у порушення вимог п. 12.3. згаданих Правил, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який рухався по правому краю проїзної частини у попутному напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної тупої травми тіла, що супроводжувалась масивними крововиливами під м`які мозкові оболонки головного мозку, крововиливами в м`які покрови черепа у потиличній ділянці, переломів хребта між 6?м та 7?м грудними хребцями, закритого поперечно-осколкового перелому нижніх кінцівок у нижній третині, синця на задній поверхні лівої гомілки, нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів, рідкого стану крові, точкових крововиливів у серозні оболонки, які у своїй сукупності є тяжкими тілесними ушкодженнями та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала по дорозі до лікувального закладу.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 2.3.б), 2.9.а, 12.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_11 , водій ОСОБА_9 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди в порушення вимог п. 2.10. цих же Правил, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_11 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про ДТП органи міліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів ДТП, та з метою уникнення відповідальності за скоєне, на автомобілі причетному до ДТП, зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_11 , який перебуваючи у небезпечному для життя стані, був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.
Таким чином, своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
Також, своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого ОСОБА_11 в небезпечний для життя стан ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду щодо нього скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.
Вважає, що вирок суду є незаконним, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, його зміст суперечить вимогам КПК, а призначене судом покарання є надмірно суворим.
Вказує, на неповноту та однобічність досудового та судового розгляду, оскільки судом не було допитано його дружину ОСОБА_12 не витребувано дані, про те, що він працює за договором ТОВ «Зайзар», не проведено психологічної та психіатричної експертизи з метою перевірки його стану після ДТП, не відібрано кров для експертизи на наявність алкоголю.
Також, зазначає, що суд безпідставно визнав обтяжуючими покарання обставинами: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та введення суду в оману щодо обставин вчиненого.
Також, зазначає, що суд не взяв до уваги його щире каяття, та те, що він має на утриманні сім`ю (дітей, дружину), постійне місце проживання.
На його думку, суд в порушення ст. 89 КК України вказав на доказ - вирок Радомишльського районного суду від 30.04.2009 року, оскільки покарання за даним вироком відбуте і судимість погашена.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України. Обставини вчинення злочинів, крім знаходження у стані алкогольного сп`яніння, не заперечує в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції і сам обвинувачений.
Так, свідок ОСОБА_13 пояснила, що ввечері 31.10.2014 року, близько 17 год. 30 хв. їй зателефонувала її сестра і повідомила про те, що неподалік її будинку сталася ДТП в результаті якої один чоловік отримав тілесні ушкодження. Вона вийшла з будинку до місця ДТП, впізнала потерпілого обличчя якого було в крові. Біля нього був чоловік ОСОБА_14 , який назвав прізвище водія, винуватця ДТП ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 31 жовтня 2014 року він перебував в подвір`ї свого будинку, по вул. Центральній та бачив, як біля будинку пройшов чоловік, який вів в руках велосипед, приблизно через 12 хв., він почув глухий удар, вибіг на вулицю і побачив як в протилежну від нього сторону віддалявся автомобіль «Жигулі» світлого кольору.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 31 жовтня 2014 року близько 16 год. він поїхав з ОСОБА_18 та двома невідомими йому хлопцями в м. Радомишль заправити пальним автомобіль. В м. Радомишлі вони всі разом (в т. ч. ОСОБА_19 ) розпили одну пляшку горілки і поїхали в с. Межирічка. Проїзжаючи по Центральній вулиці с. Межирічка автомобіль під керуванням ОСОБА_20 правою стороною збив чоловіка, який вів в руках велосипед ближче до правого узбіччя. Він вискочив з автомобіля і почав надати чоловіку допомогу та позвав людей, а в цей час ОСОБА_19 сів за кермо автомобіля і втік.
Свідок ОСОБА_21 пояснив, що 31 жовтня 2014 року він допомагав ОСОБА_22 перевозити пральну машину, автомобілем керував ОСОБА_23 . Внаслідок вживання спиртного він заснув і моменту ДТП не пам`ятає, такі ж за змістом показання дав свідок ОСОБА_24 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1052 від 02.12.2014 року причиною смерті ОСОБА_11 , 1936 р.н., є масивна тупа травма тіла, яка супроводжувалась крововиливами в м`які покрови черепа у потиличній ділянці, переломів хребта між 6?м та 7?м грудними хребцями, закритого поперечно осколкового перелому нижніх кінцівок у нижній третині і могла наступити біля 18 год. 31.10.2014 року.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 2760/42 від 02.12.2014 року під час ДТП, яка сталася 31.10.2014 року ОСОБА_11 , міг знаходитися в пішому русі, поряд з велосипедом.
За висновком судово-автотехнічної експертизи № 889/14-25 причиною виникнення ДТП та її наслідків, в наведених умовах дорожнього руху, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля ОСОБА_9 технічним вимогам п.п. 2.3.б), 12.3 ПДР України.
Згідно висновку медичного огляду ОСОБА_9 , проведеного о 13.30 01.11.2014 р. на наступний день після втечі з місця ДТП, встановлено те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 злочину в стані алкогольного сп`яніння, з врахування підтверджуючих ці обставини показань свідка ОСОБА_17 , виявлення у обвинуваченого ознак алкогольного сп`яніння на наступний день та його втечі з місця ДТП.
Доводи апеляційної скарги про допущену однобічність та неповноту судового розгляду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_9 в судовому засіданні будь-яких клопотань про допит свідків, витребування доказів, призначення експертиз не заявляв.
Про те, на думку колегії суддів суд першої інстанції незаконно послався, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Радомишльського районного суду від 30.04.2009 року, щодо нього, оскільки вказана судимість є погашеною, не стосується обставин, що підлягали доказуванню в цьому кримінальному провадженню, і тому, що це посилання очевидно суперечить положенням ч.1 ст. 88 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів переконана, що виключення з вироку цих даних не ставить під сумнів правильність прийнятого судом першої інстанції рішення про винуватість ОСОБА_9 .
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України та правильно кваліфікував його дії.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції однією із обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого визнав введення суду в оману щодо обставин вчиненого.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.67 КК України, при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, а оскільки така обтяжуюча покарання обставина як введення суду в оману щодо обставин вчиненого не встановлена в цій нормі закону вона на думку апеляційного суду підлягає виключенню з вироку як незаконна.
З огляду на виключення з вироку обставини, що обтяжує покарання - введення суду в оману щодо обставин вчиненого, сімейного стану обвинуваченого, який одружений та утримує двоє малолітніх дітей, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивної характеристики за місцем проживання колегія суддів вважає за можливе зменшити йому призначене покарання в межах санкції статей, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України та за сукупністю злочинів.
З врахуванням тяжкості вчинених злочинів і їх наслідків, вчинення злочину в стані сп`яніння, думки потерпілої, яка наполягала на суворості покарання колегія суддів не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Виключити з вироку щодо ОСОБА_9 посилання на обставину, що обтяжує покарання - введення суду в оману щодо обставин вчиненого.
Виключити з мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_9 посилання на вирок Радомишльського районного суду від 30.04.2009 року, як на доказ доведеності його вини.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за цим вироком:
- за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
- за ч. 1 ст. 135 КК України на 1 рік 5 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: