Провадження № 11-кп/792/33/16
Категорія: : ч.ч.3, 4 ст.190 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

обвинуваченої ОСОБА_16 ,

захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та обвинуваченої ОСОБА_16 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011,

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, з незакінченою вищою освітою, не заміжню, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючу, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 4 ст.190 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч.3 ст.190 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст.190 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_16 визначено покарання - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 постановлено обчислювати з 02 листопада 2015 року, зарахувавши їй у цей строк час її затримання з 13 листопада 2012 року по 14 листопада 2012 року включно, та період перебування під вартою з 15 листопада 2012 року по 17 січня 2013 року включно, з 02 липня 2015 року по 01 листопада 2015 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_16 на користь:

ОСОБА_12 - 176000 грн. на відшкодування матеріальної та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

ОСОБА_11 - 160000 грн. на відшкодування матеріальної та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

ОСОБА_19 - 153000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди;

ОСОБА_15 - 318400 грн. на відшкодування матеріальної та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, в решті в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено;

ОСОБА_7 - 7995 грн. на відшкодування матеріальної шкоди;

ОСОБА_8 - 9000 грн. на відшкодування матеріальної та 4500 грн. на відшкодування моральної шкоди;

ОСОБА_9 - 79900 грн. на відшкодування матеріальної шкоди;

ОСОБА_20 - 164000 грн. на відшкодування матеріальної та 4500 грн. на відшкодування моральної шкоди;

ОСОБА_10 - 36900 грн. на відшкодування матеріальної шкоди;

ОСОБА_14 - 100700 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком суду:

« ОСОБА_16 у період з серпня 2011 року по травень 2012 року вчинила шахрайські дії, заволодівши шляхом обману грошовими коштами потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , у великих розмірах, за наступних обставин.

Так, отримавши інформацію, що ОСОБА_14 має намір придбати автомобіль, обвинувачена шляхом обману, вирішила заволодіти його коштами. З цією метою винайшла автомобіль, який перебував у заставі по кредитному договору і не міг бути проданий, який запропонувала потерпілому та передала йому, запевнивши, що кредит буде сплачений, хоча вчиняти такі дії наміру не мала. Будучи введеним в оману, потерпілий в м. Хмельницькому передав обвинуваченій частинами кошти на придбання автомобіля, а саме: в середині серпня 2011 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , передав 3500 доларів США, в кінці серпня 2011 року, перебуваючи біля будинку № 38 по вул. Тернопільській, - 3500 доларів США, на початку вересня 2011 року біля будинку № 10/1 по вул. М. Залізняка - 3000 доларів США, на початку жовтня 2011 року, знаходячись біля ТЦ «Офіс-Центр» по вул. Подільській - 2000 доларів США, на початку травня 2012 року - на привокзальній площі - 5700 грн. Після чого, ОСОБА_16 кредит не сплатила, гроші привласнила, автомобіль у потерпілого забрала. Всього обвинувачена заволоділа коштами ОСОБА_21 в розмірі 5700 гривень та 12000 доларів США, що згідно з курсом НБУ в перерахунку на національну валюту становить 96000 гривень, чим спричинила потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 101700 гривень.

В цей же період, продовжуючи свою злочинну діяльність та діючи з єдиним умислом, ОСОБА_16 , отримавши інформацію, що ОСОБА_22 має намір придбати автомобіль по заниженій ціні, вирішила шляхом обману заволодіти його коштами. З цією метою обвинувачена пообіцяла потерпілому сприяння в купівлі автомобіля на вказаних вище умовах, хоча такого наміру та можливості не мала. Будучи введеним в оману, ОСОБА_22 01 вересня 2011 року через термінал відділення «Приват-Банк» в мікрорайоні Раково в м. Хмельницькому перерахував обвинуваченій кошти в сумі 10000 грн., 06 вересня 2011 року біля приміщення МРЕО по вул. Західно-Окружній в м. Хмельницькому передав їй 2500 доларів США, 06 жовтня 2011 року біля кафе «Марися» в мікрорайоні Виставка в м. Хмельницькому передав ще 400 доларів США. Всього ОСОБА_16 отримала від ОСОБА_23 кошти в розмірі 14700 гривень та 2900 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 23200 гривень, чим спричинила ОСОБА_22 матеріальної шкоди на загальну суму 37900 гривень, автомобіль не придбала, а гроші привласнила.

Крім цього, в період з серпня по жовтень 2012 року ОСОБА_16 в м. Хмельницькому повторно вчинила шахрайські дії, заволодівши шляхом обману грошовими коштами потерпілих в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

Будучи обізнаною, що потерпілі потребують в придбанні пального, ОСОБА_16 пропонувала їм картки на паливо «WOG» за заниженими цінами, хоча наміру та можливості їх придбавати по запропонованим потерпілим цінам не мала. Потерпілих обманювала гроші привласнювала.

В кінці серпня в обідній час ОСОБА_16 , перебуваючи біля кафе «Візантія», що по вул. І.Франка, з метою заволодіння коштами ОСОБА_7 шляхом обману, запропонувала йому придбати картки на паливо «WOG» по заниженим цінам, хоча наміру придбати картки по запропонованій ціні не мала, на що ОСОБА_7 передав їй кошти в сумі 4000 грн. та 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 4000 грн. Обвинувачена карток йому не передала, кошти не повернула, їх привласнила, чим спричинила ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 8000 грн.

11 вересня в ранішній час ОСОБА_16 , перебуваючи біля приміщення «Офіс-Центру» по вул. Подільській, з метою заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_11 , під приводом продажу карток на паливо «WOG» за заниженими цінами, отримала від останнього кошти в сумі 182000 грн., після чого того ж дня в післяобідню пору біля приміщення клубу «Токіо» по вул. Старокостянтинівське шосе знов отримала від потерпілого кошти в сумі 100000 грн., передавши картки лише на суму 122000 грн., решту карток не передала, кошти в сумі 160000 грн. не повернула, їх привласнила, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 , матеріального збитку на вказану суму.

23 вересня в ранішній час ОСОБА_16 , перебуваючи на Речовому ринку по вул. Геологів, з метою заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_8 , під приводом продажу карток на паливо «WOG», отримала від нього через ОСОБА_15 , кошти в сумі 9000 гривень, хоча наміру придбати картки не мала. В подальшому картки не придбала, кошти не повернула, їх привласнила, чим спричинила ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 9000 грн.

В кінці вересня в обідній час ОСОБА_16 з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_12 , аналогічним способом, під приводом продажу карток на паливо «WOG», перебуваючи біля ТЦ «Європа» по вул. Геологів, отримала від останнього кошти в розмірі 82000 грн. Через декілька днів в денний час в тому ж місці обвинувачена передала потерпілому картки на пальне лише на суму 4000 грн., повідомивши, що для придбання карток потрібно ще сплатити 98000 грн., які їй передав ОСОБА_12 . Після отримання коштів на загальну суму 176000 гривень ОСОБА_24 потерпілому картки не передала, кошти не повернула, їх привласнила, чим спричинила ОСОБА_12 матеріального збитку на 176000 грн.

ОСОБА_16 з метою заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_15 , під приводом продажу карток на паливо «WOG» за заниженими цінами, отримала від ОСОБА_25 , який виступив посередником при передачі, кошти ОСОБА_26 , а саме: 21 вересня в денний час, перебуваючи біля ТЦ «Лакоста» по вул. Зарічанській - 17990 грн., 24 вересня в денний час біля ТЦ «Лакоста» по вул. Зарічанській - 43285 грн., 28 вересня в ранішній час, в тому ж місці - 83 650 грн.; 2 жовтня в денний час, там же - 61100 грн., всього через ОСОБА_25 ОСОБА_15 передав ОСОБА_16 коштів в розмірі 206025 грн. Пізніше обвинувачена з цією ж метою отримала від ОСОБА_15 собисто: 5 жовтня в післяобідній час, перебуваючи біля ринку по вул. Старокостянтинівське шосе, кошти в сумі 82785 грн., 12 жовтня в ранішній час, перебуваючи біля будинку № 20 по вул. Водопровідній, - 23040 грн, 15 жовтня в обідній час, перебуваючи біля приміщення автосервісу по вул. Пушкіна, - 26560 грн., 16 жовтня в ранішній час біля будинку № 20 по вул. Водопровідній - 63800 грн. За отримані кошти ОСОБА_16 передала ОСОБА_15 талони на пальне лише на суму 77785 грн., а на кошти в розмірі 324425 грн. талонів не передала, кошти не повернула, їх привласнила, чим заподіяла матеріального збитку ОСОБА_15 на 324 425 грн.

В період часу з 26 жовтня по 9 листопада 2012 року ОСОБА_16 , перебуваючи в м. Хмельницькому, з метою заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_13 , під приводом продажу карток на паливо «WOG» за зниженими цінами, отримала від останнюю кошти, а саме: 26 жовтня близько 16 год. 00 хв., перебуваючи біля приміщення ТзОВ «Золотий Екватор» по вул. Водопровідній, 20, - 112140 грн.; на слідуючий день вдень в тому ж місці - 150000 грн., вранці 30 жовтня там же - 264000 грн., та передала талони на пальне лише на суму 50000 грн., повідомивши, що для придбання карток потрібно ще сплатити кошти. Після чого, 9 листопада вранці, перебуваючи біля клубу «Токіо» по вул. Старокостянтинівське шосе, потерпілий передав їй ще 312000 грн., всього було передано коштів на загальну суму 788140 гривень, на які карток потерпілому ОСОБА_27 не передала, гроші не повернула та їх привласнила заподіявши ОСОБА_13 , матеріального збитку на 788140 грн.

27 жовтня близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_16 , перебуваючи на кінцевій зупинці в мікрорайоні «Озерна», що по вул. Кармелюка в м. Хмельницькому, з метою заволодіння коштами ОСОБА_9 , шляхом обману, отримала від останнього 10000 доларів США, пообіцявши в подальшому повернути кошти або передати на цю суму картки на пальне, хоча наміру цього не мала. Обвинувачена картки не передала, гроші не повернула, їх привласнила, чим заподіяла матеріального збитку ОСОБА_9 на суму 10000 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, згідно з офіційним курсом НБУ, складає 79900 гривень.

29 жовтня близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_16 , перебуваючи в м. Хмельницькому по вул. Водопровідній, 20, біля офісу ТзОВ «Золотий Екватор», з метою заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_20 , під приводом продажу карток на паливо «WOG» за зниженими цінами, отримала від останнього 164000 грн., хоча наміру придбати картки по цій ціні не мала, картки не придбала гроші не повернула, їх привласнила заподіявши ОСОБА_20 матеріального збитку на 164000 грн.

Крім того, ОСОБА_16 , перебуваючи в м. Хмельницькому, з метою заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_19 , під приводом продажу карток на паливо «WOG» за зниженими цінами, отримала від останнього 11 жовтня в денний час біля будинку АДРЕСА_3 кошти в розмірі 119000 грн., 18 жовтня вранці біля магазину «Хмельничанка» по вул. Кам`янецькій ще 68000 грн., за що передала потерпілому карток лише на суму 34000 грн., на решту коштів в розмірі 153000 грн. карток не передала, гроші не повернула, їх привласнила, чим заподіяла матеріального збитку ОСОБА_19 на 153000 грн.»

За змістом апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_16 , уважаючи вирок завідомо незаконним, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вона просить вирок щодо неї скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обманювати та заволодівати коштами потерпілих наміру не мала і цього не робила, у неї з ним були цивільно-правові відносини.

Стверджує: що вперше ОСОБА_28 звернувся до неї з проханням допомогти йому за винагороду купити автомобіль ще в березні 2011 року, але від першого купленого нею за надані ОСОБА_29 9000 доларів США автомобіля „Шкода останній відмовився, оскільки він йому не сподобався. У зв`язку з цим вони домовилися, що вона цей автомобіль продасть і знайде інший. На виконання такої домовленості вона в м. Рівне знайшла автомобіль „Шкода, який продавали ОСОБА_30 з сином ОСОБА_31 , оскільки не могли сплачувати за нього кредит, при цьому у неї з ОСОБА_32 було досягнуто домовленості, що вона користуватиметься автомобілем і погашатиме за нього в „Укрсіббанку кредит в розмірі 11000 доларів США, а після внесення останньої суми кредиту ОСОБА_30 остаточно продасть авто. Про такі умови придбання автомобіля та про те, що він у заставі, вона повідомила ОСОБА_14 , на що він погодився. Тому в рахунок погашення кредиту вона 24 листопада 2011 року вперше сплатила 24000 грн., що становило 3000 доларів США, ОСОБА_30 після цього передав їй автомобіль і написав відповідну розписку, а вона передала автомобіль у користування ОСОБА_14 . Згодом в погашення кредиту вона кілька разів частинами передавала ОСОБА_33 кошти, у тому числі й згідно з наявними в матеріалах провадження квитанціями. Всього на погашення кредиту вона передала ОСОБА_33 62092 грн. 46 коп., а коли залишалося погасити 18000 грн. кредиту ОСОБА_34 забрав автомобіль і передав банку, але сплачених нею коштів не повернув, тому вона не змогла повернути кошти ОСОБА_14 ;

що з ОСОБА_10 у неї теж була домовленість, що вона допоможе йому придбати автомобіль, на що він дав їй 14700 грн. та 2900 доларів США. Проте з виникненням проблем щодо сплати кредиту за автомобіль ОСОБА_35 з ОСОБА_36 запропонували їй скористатися коштами останнього, аби скоріше сплатити кредит, при цьому вона не мала наміру обманювати ОСОБА_10 і хотіла повернути йому кошти;

що на кошти, які отримувала від інших потерпілих, вона, перебуваючи у договірних відносинах з компанією „WOG, купувала та передавала їм талони на паливо до транспортних засобів за ціною, дешевшою від звичайної, що свої зобов`язання перед ними вона виконала повністю і нічого їм не винна.

Вказує на те, що, на її думку, суд безпідставно відмовив їй та захисникам у витребувані додаткових доказів, призначені ревізії, відповідних експертиз та допиті свідків, викривлено виклав у вироку її показання, показання потерпілих і свідків, не дав належної оцінки наявним у справі письмовим доказам про передачу нею ОСОБА_33 коштів на погашення кредиту, заявам ОСОБА_15 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 до компанії „WOG з приводу заблокування придбаних ними у неї талонів на паливо, накладним про видачу їй талонів, а також не вирішив клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими.

Звертає увагу на те, що передача потерпілими коштів на талони, у заволодінні якими шахрайським шляхом вона обвинувачується, крім показань потерпілих, іншими доказами, зокрема й письмовими, не підтверджується.

Уважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, зроблені без аналізу наведених у вироку та наявних у справі доказів.

Наголошує на тому, що потерпілі в суді не зазначили достатнього щодо розміру обґрунтування заподіяння їм моральної шкоди.

За змістом апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_15 , посилаючись неповноту судового розгляду щодо епізоду заволодіння обвинуваченою коштами, які він їй передав для придбання талонів на паливо, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, у цій частині та в частині визначення розміру заподіяної йому злочином матеріальної та моральної шкоди фактичним обставинам кримінального провадження та на невідповідність призначеного покарання особі винної та тяжкості злочину внаслідок м`якості, він просить у ній вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок, яким: зменшити суму стягнутої на його користь матеріальної шкоди на 200000 грн., стягнувши з обвинуваченої на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 118400 грн.; збільшити суму заподіяної йому злочином моральної шкоди, стягнувши з обвинуваченої на його користь у відшкодування моральної шкоди 40000 грн.; призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

В обґрунтування скарги, зазначає, що він повідомляв суд першої інстанції про те, що 200000 грн. належать ОСОБА_39 , він за дорученням останнього лише передав їх обвинуваченій для придбання карток на пальне, але суд ці обставини дослідив неповно і необґрунтовано стягнув цю суму на його користь; що суд недостатньо врахував, що внаслідок шахрайських дій ОСОБА_16 у нього до цього часу порушені нормальні життєві зв`язки, адже ОСОБА_40 , у тому числі в присутності сторонніх осіб-підприємців, які працюють поруч, пред`являє до нього претензії щодо повернення вказаних коштів, що принижує його та викликає моральні страждання, що моральні страждання викликає і усвідомлення того, що кошти, які ОСОБА_16 йому винна, порівняно з 2012 роком знецінилися внаслідок стрімкої інфляції. На його думку, призначене ОСОБА_16 покарання є занадто м`яким, оскільки суд не в повній мірі врахував невизнання нею вини, відсутність каяття, кількість епізодів злочинних діянь, розмір заподіяної шкоди невідшкодування заподіяної та те, що вона не вибачилася перед потерпілими.

За змістом апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_13 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання особі винної та тяжкості злочину, він також просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_13 звертає увагу на тяжкість вчиненого ОСОБА_16 злочину, втрату великої кількості грошей, бажаної роботи, соціального статусу, на велику кількості проблем в родині, погіршення її фізичного та морального стану, тощо, а також на небажання ОСОБА_16 повертати отримані шахрайським шляхом гроші.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисників, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_16 з посиланням на зазначені у ній доводи та заперечила проти задоволення апеляційних скарг потерпілих, пояснення потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які підтримали свої апеляційні скарги з посиланням на зазначені у них доводи та заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, пояснення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, а щодо апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 покладаються на розсуд суду, пояснення ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , які уважають вирок правильним, думку прокурора, який просив вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вирок підлягає скасуванню з таких підстав.

За приписами ч.2 ст.404 КПК України, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, а згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені, у тому числі й пунктом 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що на наявному в матеріалах провадження технічному носії інформації, на якому фіксувалося судове провадження в суді першої інстанції, не зафіксовано судове провадження 23 грудня 2013 року, в якому, згідно з журналом судового засідання, допитувався потерпілий ОСОБА_9 , та частина судового провадження 02 липня 2015 року, зокрема не зафіксовано оголошення ухвали суду про задоволення клопотання потерпілого та обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, на підставі, п.3 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.415 КПК України, вирок підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Апеляційним судом також встановлено, що судове провадження у суді першої інстанції проведено й з іншими порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, згідно з імперативними приписами пункту „а ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до п.5 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Однак, не дивлячись на те, що ст.190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), органи досудового слідства в обвинувальному акті, кваліфікуючи дії обвинуваченої за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_22 , зазначили лише, що вона, „усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинила злочин, передбачений ст.190 ч.3 КК України, тобто шахрайство вчинене у великих розмірах, при цьому не зазначили у який спосіб діяла ОСОБА_16 , а у формулюванні обвинувачення лише зазначили, що вона „отримала певні кошти від цих потерпілих, чим спричинила їм шкоду на відповідну суму, але не вказали загальної суми, яка є великим розміром, та того, що вона заволоділа цими коштами.

Аналогічні порушення допущені органами досудового слідства і в частині викладення обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_16 щодо інших потерпілих.

Однак суд на наведені порушення кримінального процесуального закону уваги не звернув і призначив справу до судового розгляду, в ході якого сам допустив порушення цього закону.

Зокрема, відповідно до ст.348 КПК України після оголошення обвинувального акту головуючий, крім іншого, роз`яснює обвинуваченому суть обвинувачення і з`ясовує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Однак, як видно з технічного запису, в судовому засіданні після оголошення прокурором обвинувального акту головуюча роз`яснила обвинуваченій лише те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 та ч.4 ст.190 КК України. Сама ж суть обвинувачення за цими нормами закону України про кримінальну відповідальність обвинуваченій ОСОБА_16 не роз`яснювалася.

Крім того, попри те, що органи досудового слідства дії ОСОБА_16 за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_22 кваліфікували за ч.3 ст.ст.190, а щодо інших потерпілих за ч.4 ст.190 КК України, суд у вироку конкретно не зазначив, за яким ж епізодами обвинувачення, визнаного доведеним, він кваліфікував дії ОСОБА_16 за ч.3 ст.190, а які за ч.4 ст.190 КК України.

При цьому, не дивлячись на те, що органи досудового розслідування при кваліфікації дій в обвинувальному акті не зазначили, що вона заволоділа чужим майном шляхом обману, суд у вироку, вийшовши за межі обвинувачення, зазначив, що: „Дії ОСОБА_16 слід кваліфікувати за ч.3 ст.190 України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) у великих розмірах; за ч.4 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.
Більше того, висновки суду щодо обвинувачення, визнаного доведеним, викладені у вироку, містять істотні суперечності.

Так, викладаючи у вироку узагальнене обвинувачення ОСОБА_16 щодо потерпілих, які давали їй кошти для придбання карток на паливо, суд зазначив, що дії щодо цих потерпілих вона вчинила в період з серпня по жовтень 2012 року, а описуючи обставини кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_13 , суд у вироку зазначив, що вона з метою заволодіння шахрайським шляхом його коштами, отримувала від нього кошти різними частинами у період з 26 жовтня по 9 листопада 2012 року.

Крім того, за твердженнями потерпілого ОСОБА_15 він повідомив суд першої інстанції, що передані ним обвинуваченій 200000 грн. фактично належать ОСОБА_41 , який і є потерпілим на цю суму. Однак суд цій обставині оцінки не дав, показань потерпілого з цього приводу не перевірив, що є перешкодою для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в цій частині.

Оскільки вирок скасовується з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, доводи апеляційних скарг не обговорюються, але вони підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Враховуючи наявні у справі відомості про особу обвинуваченої, та наявність у неї ряду захворювань, колегія суддів уважає, що домашній арешт буде достатнім запобіжним заходом для запобігання заявленим ризикам, а тому обраний щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід змінити, звільнивши її з-під варти в залі судових засідань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та обвинуваченої ОСОБА_16 задовольнити частково.

Вирок Хмельницкого міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року щодо ОСОБА_16 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рідкодуби Хмельницького району Хмельницької області, яка фактично проживає у АДРЕСА_4 , змінити з тримання під вартою на домашній арешт на строк 2 місяці з 05 лютого по 04 квітня 2016 року включно.

Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_16 не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 з 20 години вечора до 08 години ранку, а також зобов`язати її не відлучатися з міста Хмельницького без дозволу суду, прибувати до суду за кожною його вимогою.

Звільнити ОСОБА_16 з-під варти в залі судових засідань.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2