ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

27 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року, засуджено ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю.

У касаційній скарзі захисник зазначає про незаконність оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_2 та порушує питання про їх перевірку судом касаційної інстанції.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Так, ч. 1 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також ст. 438 КПК України регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень можуть бути лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Разом з тим, у касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, та стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Одночасно, захисник не зазначає про такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути безумовною підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_2 судом касаційної інстанції, як про це зазначає вимогу особа, яка подала касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5