Справа № 367/7695/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1498/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 24.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
24 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника колонії ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло спільне клопотання начальника Бучанської виправної колонії № 85 та голови спостережної комісії Ірпінського виконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
В обґрунтування доводів клопотання указано на те, що ОСОБА_8 будучи засудженим вироком Подільського районного суду міста Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі, відбув 2/3 строку призначеного покарання, режим утримання та правила внутрішнього розпорядку не порушував, дисциплінарних стягнень не має. Поряд із цим, указав на наявність 2-х заохочень, а також на те, що засуджений працевлаштований слюсарем на дільниці по виготовленню автомобільних причепів.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2015 року в задоволенні клопотання відмовлено.
Мотивуючи це рішення, суд послався на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 є передчасним. Указав на незначну кількість заохочень та відсутність в матеріалах клопотання достатніх даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Окрім цього, із урахуванням судимостей ОСОБА_8 та відомостей про застосування щодо останнього положень ст.81 КК України під час попереднього ув`язнення, який знову вчинив умисний злочин прийшов до висновку, про відсутність підстав застосування положень ст.81 КК України.
В апеляційній скарзі засуджений указав на незаконність ухвали, оскільки вона не ґрунтується на вимогах закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання із формальних підстав. Указав на позиції прокурора та представника виправної колонії, які не заперечували проти задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якій суд першої інстанції належної оцінки не надав. Окрім цього, указав на безпідставне врахування судом його судимостей та факту умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки з того часу, він 4 роки не вчиняв будь-яких злочинів. Вказав на своє виправлення, яке довів сумлінною працею та належною поведінкою про що свідчать застосовані щодо нього заохочення та відсутність стягнень. Поряд із цим, указав на судову практику у даній категорії справ, яка суперечить прийнятому рішенню. Просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника виправної колонії.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
засудженого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи, просив її задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково;
представника виправної колонії, який доводи апеляційної скарги засудженого підтримав, вважав її обґрунтованою та не заперечував проти її задоволення;
прокурора, яка апеляційну скаргу засудженого вважала необґрунтованою, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін;
вивчивши клопотання та приєднанні до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає до задоволення із наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про недоведеність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, належним чином не мотивованими і такими, які є суперечливими за своїм змістом.
За змістом ст.81 КК України, підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та відбування засудженим частини покарання, визначеної у ч.3 ст.81 КК України.
Матеріали клопотання указують на те, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, а тому, відповідно до ч.3 ст.81 КК України, у нього виникло право на умовно-дострокове звільнення.
Щодо доводів ухвали суду першої інстанції про не доведення засудженим свого виправлення, то вони не є належним чином мотивованими і не ґрунтуються на матеріалах клопотання.
Вирішуючи питання про доведеність засудженим свого виправлення, колегія суддів вважає за необхідне враховувати увесь комплекс даних про особу засудженого, наявність стягнень та заохочень, поведінку під час відбування покарання, ставлення до праці, тощо.
Відповідно до матеріалів клопотання, засуджений протягом усього строку відбування покарання не мав жодного стягнення, двічі був заохочений за сумлінну поведінку та відношення до праці. Засуджений позитивно характеризується адміністрацією установи. Відповідно до зазначеної характеристики, він є працевлаштованим, сумлінно ставиться до праці, належно реагує на заходи виховного характеру, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія».

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання на те, що засуджений має лише два заохочення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки закон не передбачає певної кількості заохочень для застосування умовно-дострокового звільнення.

Та обставина, що ОСОБА_8 раніше двічі судимий і за попередніми вироками звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, не може сама
по собі слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, оскільки ці обставини не стосуються покарання, яке засуджений відбуває на даний час.
Сукупність даних, які характеризують особу засудженого, в тому числі його характеристики, ставлення до праці, соціальна спрямованість, наявність заохочень, указують на те, що він довів своє виправлення, а тому він підлягає умовно-достроковому звільненню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою спільне клопотання начальника Бучанської виправної колонії № 85 та голови спостережної комісії Ірпінського виконкому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою спільне клопотання начальника Бучанської виправної колонії № 85 та голови спостережної комісії Ірпінського виконкому про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 18 липня 2013 року умовно-достроково на строк в 1 (один) рік 1 (один) місяць і 16 (шістнадцять) днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і підлягає негайному виконанню.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4