Провадження № 1/127/21/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2015 р.м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підсудного ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 досудовим слідством обвинувачується в тому, що він 25.12.2007 року приблизно о 23.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю близькою подругою ОСОБА_8 знаходились на центральній алеї Центрального парку культури та відпочинку ім. Горького у м. Вінниці. Проходячи повз громадські туалети, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , на грунті ревнощів виникла суперечка, яка переросла у сварку, в ході якої ОСОБА_7 наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_8 , від якого остання впала на землю. Перебуваючи на землі ОСОБА_8 почала словесно ображати ОСОБА_10 за те, що він її вдарив, в результаті чого останній, маючи почуття образи, люті і злоби, втратив над собою контроль та наніс три і більше ударів ногами в область живота ОСОБА_8 , спричинивши тим самим їй тілесні ушкодження. Так як до них підійшов їхній спільний знайомий ОСОБА_11 , ОСОБА_12 перестав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 на невстановленому слідством автомобілі поїхали додому до ОСОБА_10 в мікрорайон «Тяжилів» у місті Вінниці. По приїзду до будинку АДРЕСА_1 приблизно о 01.00 годині 26.12.2007 року, вони зайшли в під`їзд зазначеного вище будинку, де на першому поверсі між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 знову виникла суперечка на ґрунті ревнощів. ОСОБА_7 знову наніс кілька ударів кулаком в область живота ОСОБА_8 , від яких остання впала на підлогу та почала стогнати, втративши свідомість. Після чого, ОСОБА_7 переніс на руках ОСОБА_8 до свого автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився напроти під`їзду у дворі будинку №46 по вул. Ватутіна у м. Вінниці, та поклав її на заднє сидіння головою до лівих задніх дверей. В подальшому він разом з ОСОБА_8 та знайомим ОСОБА_13 поїхали на АЗС, яка розташована по вул. Ватутіна 143-а, де придбали пива та сигарет, заїхали в аптеку, що розташована по вул. Москаленко 67 у м. Вінниці, та повернулись до під`їзду будинку АДРЕСА_1 .
Приблизно о 01.30-02.00 годині 26.12.2007 року ОСОБА_7 на руках заніс ОСОБА_8 до належної йому квартири АДРЕСА_2 та помістив її на м який куток на кухні квартири.
Приблизно о 05.37 год. 26.12.2007року стан здоров`я ОСОБА_8 погіршився та була викликана карета швидкої допомоги, лікарі якої після проведення можливої та необхідної кваліфікованої медичної допомоги о 06.30 год. констатували смерть ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку експерта №1311/1 від 29.04-21.05.2008 року вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлена сполучна травма тіла: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів в м`які покрови голови відповідно лобнотім`яній та скроневій ділянкам справа та потиличній ділянці зліва, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`яза, лінійного перелому кісток склепіння черепа, субдуральної гематоми відповідно тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа об`ємом до 30 мл, субарахноідального кровивлива відповідно лобно-тім`яно-скроневій ділянці правої півкулі та скронево-тім`яній ділянці лівої півкулі; закрита тупа травма грудей у вигляді синців на передній поверхні грудей крововиливів в м`які тканини, косопоперечного перелому правої ключиці в середній третині, переломів 2-го та 4-го ребер справа по передньо-пахвинній лінії та перелома 6-го ребра зліва по середньо-пахвинній лінії без ушкодження пристінкової плеври; закрита тупа травма живота та заочеревного простору у вигляді підкапсулярного крововиливу по задній поверхні лівої нирки, розривів лівої нирки, заочеревної гематоми об`ємом до 700 мл, геморагічної інфільтрації клітковини заочеревного простору; синці та садна на обличчі та кінцівках.
Закрита черепно-мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя в момент заподіяння та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть.
Закрита тупа травма грудей має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть.
Закрита тупа травма живота та заочеревного простору має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як такого, що за своїми наслідками може призвести до смерті, та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.
За вчинення вказаного ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування на підставі ст. 281 КПК України (в редакції 1960 року), мотивуючи тим, що під час досудового слідства була допущена неповнота, яка не може бути усунута в ході судового слідства, зокрема не встановлено механізм отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.
Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисників та просив повернути кримінальну справу на додаткове розслідування.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання.
Дослідивши вказане клопотання, заслухавши думку прокурора, підсудного, захисників, показання ОСОБА_4 , потерпілого та свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального Кодексу України справа розглядається в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України в редакції 1960 року.
З приписів ст. 16-1 КПК України в редакції 1960 року (в подальшому за текстом КПК України) вбачається, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник. Прокурор, підсудний, його захисник беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Функція розгляду справи покладається на суд.
З вимог ст. 264 КПК України вбачається, що прокурор, керуючись вимогами закону і своїм внутрішнім переконанням, підтримує перед судом державне обвинувачення, подає докази, бере участь у дослідженні доказів, заявляє клопотання і висловлює свою думку щодо клопотань інших учасників судового розгляду.
Поряд з цим ч. 1 ст. 22 КПК України визначено, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Вказане свідчить про те, що прокурор не вправі перекладати обов`язок доказування на суд, або сторону захисту. Суд, виконуючи функцію розгляду справи, зберігаючи об`єктивність і неупередженість має створювати необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Таким чином, саме прокурор як в судовому засіданні, так і під час досудового слідства мав вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, подати суду вказані докази.
Разом з тим, прокурор, слідчий вказаних вимог Закону не дотримались, допустили неповноту та неправильність досудового слідства, що є підставою для повернення справи на додаткове розслідування.
Так, в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочину не визнав, суду повідомив, що він тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не наносив. Щодо подій, які стались в той день суду пояснив, що він разом із ОСОБА_8 та знайомим ОСОБА_13 перебував в Центральному парку, оскільки після відвідування ними ресторану ОСОБА_8 хотіла прогулятись. Коли вони підійшли до входу у парк, ОСОБА_13 пішов придбати цигарок, а ОСОБА_8 пішла до вбиральні, що знаходиться на території парку. Він залишився їх чекати. Через деякий час він почув крик та пішов на нього. В цей момент він побачив, що ОСОБА_8 б`ють декілька чоловіків та намагаються забрати в неї сумку. Він втрутився у бійку, почав битись з одним з нападників, чув, як підбігли ще чоловіки, які били як його так і ОСОБА_8 . В цей час до них підбіг ОСОБА_13 , який також втрутився в бійку. Після цього нападники втекли. Після цього він підійшов до ОСОБА_8 , яка лежала на землі і трималась за голову. Сумки та телефону у неї не було. Після цього вони викликали таксі та поїхали до нього до дому. Приїхавши до дому, він побачив, що ОСОБА_8 погано себе почуває, а тому вони поїхали в аптеку, а потім повернулись. Він пропонував ОСОБА_8 відвести її до дому, але вона не хотіла. Вони всі піднялись до нього до дому, там вийшла його мати, якій вони повідомили про бійку. ОСОБА_8 скаржилась на біль в боку та мала велику гулю на голові. Мати пішла спати, а він та ОСОБА_13 та ОСОБА_8 були на кухні, де вони пили пиво, а ОСОБА_8 лежала. Потім ОСОБА_13 пішов до дому, а він пропонував ОСОБА_8 викликати «швидку», проте вона не погоджувалась. Через деякий час ОСОБА_8 стала хрипіти та вирвала. В цей час вона з ним ще розмовляла та попила води. Він пішов до матері та повідомив, що ОСОБА_8 погано, а тому його сестра викликала швидку. Він злякався, що з ОСОБА_8 може щось статись та поїхав до ОСОБА_13 , якого попросив повідомити на роботі ОСОБА_8 , що вона не прийде. Потім йому зателефонувала мати та повідомила, що ОСОБА_8 померла. Він почав нервувати, поїхав до адвоката, який йому порадив йти додому та чекати міліцію, що він і зробив. Коли він йшов до дому, там вже були працівники міліції, які одразу одягли на нього наручники та повезли в Замостянський РВ. Пояснення працівникам міліції він давав добровільно, повідомив про всі обставини за яких ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження. Він повідомляв працівникам міліції, що відбулась бійка. Після цього працівники міліції почали його бити, катувати, вказане продовжувалось декілька днів з 26 по 30 грудня 2007 року. При цьому працівники міліції вимагали від нього зізнання у тому, що це він побив ОСОБА_8 . Спочатку він тримався, а потім оговорив себе а наступних обставин. Так, підсудний вказав, що 27 грудня 2007 року в ІТТ до нього викликали «швидку», надавали медичну допомогу. Вказане було пов`язано саме з побиттям його працівниками міліції. Також підсудний зазначив, що в цей час він не мав змоги скористатись послугами адвоката, він не був офіційно затриманий, а його тримання в ІТТ було пов`язано з тим, що на нього було накладено адміністративне стягнення спочатку постановою Замостянського районного суду м. Вінниці ( 3 доби адміністративного арешту), а потім 29 грудня 2007 року його працівники міліції повезли у смт. Літин, де на нього наклав Літинський районний суд адміністративне стягнення ( 15 діб адмінарешту) нібито за вчинення правопорушення в смт. Літин в той час коли він перебував в ІТТ м. Вінниці. В той же день його побили працівники міліції в зв`язку з чим його госпіталізували. Після цього катування продовжили, а тому він не маючи змоги терпіли написав явку з повинною та 12 січня 2008 року прийняв участь у відтворенні обстановки та обставин вчинення злочину де повідомив, оговоривши себе, що це він побив ОСОБА_8 . Під час вказаної слідчої дії він був в наручниках та казав все як говорили йому казати працівники міліції.
З досліджених судом доказів вбачається, що 12.01.2008 року ОСОБА_4 дійсно написано явку з повинною, згідно якої він повідомив, що в ніч з 25 на 26 грудня 2007 року він наніс ОСОБА_8 по голові та тулубу удари, від яких вона померла. (т. 1 а.с. 170, 260).
Вказані дані підтверджені ОСОБА_4 під час здійснення з ним відтворення, яке проведено в цей же день (12.01.2008 року) з ним як свідком, без участі захисника, що підтверджується протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 12.01.2008 року (т. 1 а. с. 176-177 ).
Згідно із протоколом затримання, ОСОБА_4 був затриманий 13.01.2008 року. Після вказаного ОСОБА_4 до справи було допущено захисника та ОСОБА_4 відмовився від зізнавальних свідчень, повідомивши, що він надав їх під тиском працівників міліції.
З постанов Замостянського районного суду м. Вінниці від 27.12.2007 року та Літинського районного суду від 29.12.2007 року вбачається, що ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративних стягнень у виді адміністративного арешту. Так, згідно постанови від 27.12.2007 року ОСОБА_4 підданий адміністративному арешту строком 3 доби, а 29.12.2007 року строком 15 діб. При цьому з постанови Літинського районного суду від 29.12.2007 року вбачається, що правопорушення ОСОБА_4 вчинено на території смт. Літин до завершення строку адміністративного арешту згідно із постановою Замостянського районного суду від 27.12.2007 року.
Суд звертає увагу на зазначену невідповідність, оскільки вона свідчить про фальсифікацію протоколів про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, що також, крім простої логіки, підтверджується і ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.12.2015 року, якою обвинуваченого ОСОБА_14 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за те, що він працюючи старшим оперуповноваженим Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області, 29.12.2007 року вніс до офіційного документу, а саме протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 185 КУпАП та до протоколу затримання ОСОБА_4 у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, неправдиві відомості.
Таким чином, вказаними доказами підтверджено той факт, що ОСОБА_4 до його затримання як підозрюваного (13.01.2008 року), починаючи з 27.12.2007 року до 12.01.2008 року, включно, тобто в момент написання явки з повинною та проведення за його участю відтворення, перебував в ІТТ, оскільки відбував адміністративне стягнення, що підтверджує можливість вчинення на ОСОБА_4 неправомірного тиску з боку працівників міліції.
Згідно вказаної постанови, слідчий констатує той факт, що в ОСОБА_4 були наявні тілесні ушкодження, проте вони не були отримані внаслідок неправомірних дій зазначених працівників міліції, а є результатом або дій ОСОБА_8 , або інших осіб, які зі слів ОСОБА_4 заподіяли йому тілесні ушкодження під час бійки в ЦПКіВ ім. Горького 26.12.2007 року.
Таким чином, вказаною постановою підтверджується факт того, що ОСОБА_4 зазнав тілесних ушкоджень при невстановлених обставинах.
Факт отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень є безспірним, оскільки також підтверджується і висновком експерта №54 від 10.01.2008 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна в лобно-тім`яній ділянці, крововиливу в склеру лівого ока, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо у строк 8-14 діб до часу проведення обстеження, належать до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 258).
Факт надання ОСОБА_4 медичної допомоги підтверджується довідкою МКЛ ШМД № 2 від 14.01.2008 року, згідно з якою ОСОБА_4 27.12.2007 року та 29.12.2007 року (під час перебування в ІТТ та відбування адмінарешту) доставлявся до лікувальної установи ( діагноз забої м`яких тканин голови).
Сукупність зазначеного свідчить про те, що ОСОБА_4 в період часу з 26.12.2007 року до 02.01.2008 року (тобто як в день події злочину, так і протягом відбування адміністративного арешту) отримав тілесні ушкодження при невстановлених обставинах. При цьому судовим рішенням підтверджено факт незаконного складення відносно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак і незаконне його утримання в умовах ІТТ, а постановою слідчого про закриття кримінальної справи те, що чітко визначені 5 працівників міліції, тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не завдали.
Вказане переконує суд у тому, що під час досудового розслідування кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_8 допущено істотну неповноту, яка не може бути усунена в судовому засіданні, оскільки для оцінки доказів у справі, як то показань підсудного під час судового розгляду справи, його явки з повинною, відтворення обставин та обстановки злочину необхідно встановити коли, хто та за яких обставин завдав ОСОБА_4 тілесні ушкодження.
Вказана обставина відіграє визначальну роль для надання переваги або показанням ОСОБА_4 про те, що в парку відбулась бійка в ході якої він та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, тобто вчинення злочину відносно ОСОБА_8 іншими невстановленими особами, або для критичної оцінки зазначених показань підсудного у випадку отримання зазначених тілесних ушкоджень не під час бійки в ЦПКіВ.
В той же час встановлення останнього (отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 під час адміністративного арешту) зумовить висновок суду про визнання ряду доказів у справі недопустимими, що також істотно вплине на рішення суду.
На даний час судом всі можливі засоби встановлення вказаного вичерпано, а отримані в результаті вказаних дій дані є суперечливими, крім одного ОСОБА_4 отримав у визначений судом період тілесні ушкодження. За таких обставин кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 слід повернути прокурору на додаткове розслідування з метою достовірного встановлення обставин отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, оскільки без встановлення вказаного суд позбавлений можливості прийняти обґрунтоване та законне рішення у справі щодо доведення винуватості підсудного.
При цьому суд виходить з вищеозначених норм КПК України, згідно яких обов`язок всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи покладений саме на прокурора, слідчого. Суд не є органом досудового розслідування та не має повноважень та обов`язку проводити досудове розслідування у справі та встановлювати обставини справи, які мають істотне значення.
Вищевказана неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута під час судового слідства, що підтверджується отриманими за вимогою суду документами (постанова про закриття справи, ухвала суду), які суперечать один одному, одночасно вказують як на неправомірність дій працівників міліції, так і відсутність в діях конкретних п`яти працівників міліції складу злочину так і на можливість отримання виявлених в ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час бійки в ЦПКіВ.
Крім зазначеного, суд підкреслює, що Верховний Суд України, ухвалою від 12.07.2011 року, визнав неможливим зробити висновок щодо достовірності показань ОСОБА_4 без встановлення вказаних обставин, а прокурором з вказаного часу на усунення зазначеної неповноти та неправильності, переконливих, достовірних та узгоджених між собою доказів суду не надано, клопотань про спосіб усунення зазначеної неповноти не заявлено.
Про вказану неповноту та неправильність досудового розслідування у справі зазначено і в ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 17.07.2013 року, який вказав, що «.. органом досудового слідства не в повному об`ємі з`ясовані обставини, вказані в ухвалі Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.07.2011 р., якою був скасований попередній вирок у даній справі з огляду на те, що доводи ОСОБА_4 , висунуті ним на свій захист, про застосування до нього незаконних методів під час досудового слідства належним чином перевірені не були. Апеляційний суд зазначив, що хоча на виконання даного припису і були проведені відповідні перевірки щодо законності отримання доказів провини ОСОБА_4 , коли той перебував під арештом за вчинення адміністративних правопорушень, проте вони проводились кожне обособлено від іншого і не дають відповідь на спростування доводів ОСОБА_4 про те, що адміністративні стягнення до нього застосовувалися незаконно з метою незаконного впливу на нього під час перебування його під арештом та застосування фізичного впливу на нього. З матеріалів перевірки не можна зробити висновок, яким чином ОСОБА_4 відбуваючи адмінстягнення у виді арешту у м. Вінниці міг опинитися у смт. Літині і вчинити там нове адмінправопорушення у виді опору законним вимогам працівникам міліції».
Разом з тим, з часу постановлення вказаних ухвал, протягом більш ніж 4 років, прокурором зазначеної неповноти не усунуто, що підтверджує той факт, що вищевказана неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута під час судового слідства.
Крім того, суд звертає увагу і на те, що з обвинувачення ОСОБА_4 не вбачається форми вини, оскільки не міститься вказівки, що тілесні ушкодження заподіяно умисно, як і те, що удари по різним частинам тіла потерпілої нанесено умисно. Також, не зазначено, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 заподіяні саме ОСОБА_4 , а тільки зазначено, що на тілі потерпілої при судово-медичному дослідженні виявлені травми та інші тілесні ушкодження, але про те, що вони знаходяться у причинному зв`язку з діями засудженого не вказано. Про зазначене також наголошував Апеляційний суд Вінницької області, який визнав вказане обвинувачення суперечливим та неконкретним, що вбачається зі змісту ухвали від 17.07.2013 року.
Проте, прокурор своїм правом на зміну обвинувачення, можливістю його конкретизувати в судовому засіданні та викласти у відповідності до вимог Закону не скористався, обвинувачення щодо ОСОБА_4 не змінив, клопотань про зазначене не заявив.
Враховуючи вказане, а також межі судового розгляду, згідно з якими суд розглядає кримінальну справу в межах пред`явленого обвинувачення, невідповідність обвинувачення вимогам Закону, суд вважає, що вказане свідчить про порушення права підсудного на захист, що також зумовлює рішення суду про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.
Крім того, суд звертає увагу, що в ході досудового розслідування не встановлено обставин отримання ОСОБА_8 виявлених у неї тілесних ушкоджень.
Так, згідно з висновком експерта № 1311/2 додаткової судово - медичної експертизи від 24.11.2009 року, кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень, які є складовими закритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудей та живота, свідчать, що для їх отримання необхідно неменше 11 впливів тупим предметом по тілу ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 100 -104).
На вказане ж вказав і експерт ОСОБА_21 під час його допиту в судовому засіданні, та зазначив, що враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_8 та які є складовими закритої черепно-мзкової травми, закритої тупої травми грудей та живота, можна висловитися, що отримання їх внаслідок падінь в висоти власного зросту маловірогідно, більш вірогідним являється механізм їх отримання під час нанесення ОСОБА_8 не менше, як 11 ударів руками та ногами в ділянку голови та тулуба.
Проте, обвинувачення ОСОБА_4 свідчить про невідповідність зазначених в ньому дій підсудного висновку експерта щодо механізму отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їх кількості та локалізації, оскільки з нього не вбачається коли, яким чином ОСОБА_4 наніс неменше 11 ударів ОСОБА_8 як в голову так і в тулуб, заподіяв і інші виявлені в ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які не призвели до смерті.
Так, згідно обвинувачення ОСОБА_4 «.. він наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_8 …. та наніс ОСОБА_8 три і більше ударів ногами в область живота…наніс кілька ударів кулаком в область живота ОСОБА_8 », що свідчить про те, що зазначені в обвинуваченні дії ОСОБА_4 не відповідають даним судово-медичної експертизи, якою не лише встановлено дію неменше 11 впливів тупим предметом по тілу ОСОБА_8 (11 ударів як в голову так і тулуб), а й закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів в м`які покрови голови відповідно лобно-тім`яній та скроневій ділянкам справа та потиличній ділянці зліва, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`яза, лінійного перелому кісток склепіння черепа, субдуральної гематоми відповідно тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа об`ємом до ЗО мл., субарахноідального крововилива відповідно лобно-тім`яно-скроневій ділянці правої півкулі та скронево-тім`яній ділянці лівої півкулі; закрита тупа травма грудей у вигляді синців на передній поверхні грудей крововиливів в м`які тканини, косопоперечного перелому правої ключиці в середній третині, переломів 2-го та 4-го ребер справа по передньо-пахвинній лінії та перелома 6-го ребра зліва по середньо - пахвинній лінії без ушкодження пристінкової плеври; закрита тупа травма живота та заочеревного простору у вигляді підкапсулярного крововиливу по задній поверхні лівої нирки, розривів лівої нирки, заочеревної гематоми об`ємом до 700 мл., геморагічної інфільтрації клітковини заочеревного простору; синці та садна на обличчі та кінцівках (висновок експерта №1311/1 від 29.04-21.05.2008 року)
Крім того, під час досудового розслідування слід перевірити і обставини на які посилається свідок ОСОБА_13 , який аналогічно до ОСОБА_4 зазначив, що починаючи з 26.12.2007 року перебував в ІТТ, відбуваючи адміністративний арешт за сфальсифікованими протоколами, в ході чого зазнав тиску, під яким оговорив ОСОБА_4 , витребувавши відповідні матеріли з ІТТ та суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України (1960 року), повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», слідує, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.
Враховуючи вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», приписи ст. 22 КПК України, згідно з якими прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, суд вважає, що вищевказана неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунута під час судового слідства, а тому кримінальну справу необхідно направити на додаткове розслідування.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 246, 273, 281 КПК України (1960 року), п. 11 Перехідних положень КПК України, суд
Клопотання захисників підсудного ОСОБА_4 - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України на додаткове розслідування задовольнити.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України направити прокурору Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області для організації додаткового розслідування.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити без змін -- підписка про невиїзд.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб.
Суддя: