Єдиний унікальний номер 233/2476/15-к
Номер провадження 11-кп/775/250/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Артемівську
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю : прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши в м. Артемівську апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному у ЄДРДР за № 0000385 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним за ч.2 ст.260, ч.1 ст.263КК України та призначено покарання: за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст.260 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглиненням менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 приблизно у вересні 2014 року на трасі Горлівка - Донецьк, точного місця в ході досудового розслідування встановити не представлялось можливим, на проїжджій частині дороги побачив гранату типу Ф-1, на придбання якої у нього виник злочинний намір. Реалізуючи свій злочинний намір, він підібрав вказану гранату, тим самим придбав боєприпаси, які є оборонною ручною осколковою гранатою типу Ф-1, яка виготовлена промисловим способом і відноситься до категорії бойових припасів, тим самим, діючи умисно, скоїв незаконне придбання бойових припасів. Того ж дня ОСОБА_7 , діючи незаконно, умисно, почав незаконно носити та зберігати зазначений бойовий припас при собі без передбаченого законом дозволу.
Приблизно у лютому 2015 року ОСОБА_7 , який перебував в лавах незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», невстановлена особа передала речовину вагою 198 г., яка до боєприпасів не відноситься, а є вибуховою речовиною бризантної дії пластид (склад ПВР 7 )промислового виготовлення, придатна для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання або утворенні необхідних для цього умов. ОСОБА_7 , взявши дану речовину, тим самим придбав вибухову речовину та почав її зберігати при собі.
У першій половині дня 12.03.2015 року ОСОБА_7 , знаходячись в м. Ясинувата Донецької області, поклав зазначений бойовий припас та вибухову речовину до автомобіля ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 та продовжив зберігати гранату та пластид вагою 198 г. у зазначеному автомобілі.
12.03.2015 року приблизно о 12 годині 30 хвилин на контрольному посту №1 «Суха Балка», який розташований на трасі Слов`янськ- Донецьк- Маріуполь працівниками міліції був зупинений вищевказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_7 .
Того ж дня в період часу з 13 години 15 хвилин до 14 години 58 хвилин працівниками міліції у встановленому законом порядку під час проведення огляду автомобілю ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 виявлено та вилучено: гранату, яка є оборонною ручною осколковою гранатою типу Ф-1, виготовлена промисловим способом, відноситься до категорії бойових припасів, а також речовину вагою 198 г., яка до боєприпасів не відноситься, а є вибуховою речовиною бризантноїдії пластид (склад ПВР 7 )промислового виготовлення, придатна для здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання або утворенні необхідних для цього умов. Цю ОСОБА_8 навмисно придбав, носив та зберігав без встановленого законом дозволу.

Згідно Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затверджених Наказом МВС України № 622 від 21 вересня 1998 року, власник вогнепальної зброї повинен мати дозвіл передбачений законом.
Він же, продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 02.02.2015р. по 22.02.2015р. за власним бажанням вступив до незаконного збройного формування «Донецька народна республіка». В ході розмови ОСОБА_7 з невстановленими під час досудового слідства особами йому запропонували прийняти участь у діяльності незаконного збройного формування, так званому незаконному «Народному ополченні Донбасу» самопроголошеної «Донецької народної республіки». Прийшовши до обопільної згоди про участь у незаконному збройному формуванні «Народне ополчення Донбасу» самопроголошеної «Донецької народної республіки», ОСОБА_7 та вищезгадані особи вступили між собою в злочинну змову.
Далі ОСОБА_7 в період часу з 02.02.2015р. по 22.02.2015р., діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою під час досудового слідства группою осіб, приймав участь у незаконному збройному формуванні «Народному ополченні ОСОБА_9 » самопроголошеної «Донецької народної республіки» шляхом виконання обов`язків прапорщика, систематично виконував накази свого керівництва по організації несення служби у складі штабу незаконного збройного формування в АДРЕСА_1 , де йому було передано у використання автоматичну вогнепальну зброю, боєприпаси, формений одяг та військове спорядження.
В апеляційній скарзі обвинувачений прохає скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, вважає, що суд порушив вимоги ст.349 КПК України; не перевірив зібрані докази по справі. Крім того, апелянт зазначає, що суд не вирішив питання по речовому доказу автомобілю і необґрунтовано прийняв рішення про знищення його документів, які йому необхідні для отримання військової пенсії.
В апеляційній скарзі прокурор прохає змінити вирок суду в частині вирішення питання з речовим доказом автомобілем ВАЗ 2107 і передати його власнику ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідача, обвинуваченого і захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, прокурора , який підтримував частково доводи апеляційної скарги прокурора і не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора-підлягає частковому задоволенню , ухвала суду - скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції , за таких підстав.

Відповідно до ч.І ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення
За змістом частини 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд розглянув справу за вищевказаним порядком, оскільки вважав, що обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював фактичних обставин і не заперечував проти такого її розгляду, та повністю визнавав свою вину.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, розглянувши його в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Так, із журналу судового засідання (2липня 2015 року )і технічного запису цього засідання вбачається , що суд фактично не з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції; не роз`яснив йому , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В порушення вимог ч.4 ст.349 КПК України, суд провів допит обвинуваченого формально.
Більш того, по справі суд провів два судових засідання, в першому засіданні, яке було розглянуто також за ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов фактично до судових дебатів , оголосив перерву для вирішення питання щодо речового доказу автомобіля, а потім , після перерви почав судовий розгляд заново,порушуючи його процедуру.
Крім того, всупереч вимогам ст.ст.98,100 , ч.1 п.12 ст. 368,374 КПК суд не вирішив, що належить вчинити з речовим доказом автомобілем, і не мотивував своє рішення про знищення документів ОСОБА_7 , які підтверджують його службу в лавах радянської армії.
Приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого злочину та для належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час здійснення кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Крім того, відповідно до частини 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5,260,261 Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 412, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого - задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2015 року, у кримінальному провадженні, внесеному у ЄДРДР за № 0000385 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.260, ч.1 ст.263 КК України скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів до 15 листопада 2015 року в Артемівському СІ УДПтСУ в Донецької області.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді