АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1429/15-к Номер провадження 11-кп/786/573/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурора представника виправного центруОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженогоОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 9 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, судимого,

відмовлено в задоволенні подання начальника Комсомольського ВЦ №136 та голови спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 24 квітня 2013 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що засуджений не відбув половини строку покарання, який необхідно відраховувати з дати винесення ухвали про заміну призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - у виді обмеження волі, що передбачено приписами постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» та ст.81 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, постановити нове рішення, яким задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому зазначає, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув половину строку покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання апеляційної скарги, представника виправного центру, який погодився з доводами скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України д о осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття тієї частини строку
покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81, ч.4 ст.82 та ч.3 ст.107 КК України.
При цьому особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть
бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого
покарання за правилами, передбаченими ст.81 КК України, про що наголошує Верховний Суд України в п.6 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Водночас слід зазначити, що у п.11 цієї постанови Пленуму судам надано роз`яснення щодо порядку застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання, призначеного вироком, більш м`яким. Так, при вирішенні питання про умовно-дострове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або за рішенням суду.

Оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким вирішується судом, тому подальше застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначеного цим рішенням суду, вирішується за правилами ст.81 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 24 квітня 2013 року визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286, ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2014 року засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання, яка становить 2 роки 7 місяці 18 днів, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Враховуючи, що на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_8 не відбув половини покарання за вчинення необережного тяжкого злочину у виді обмеження волі, місцевий суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.407 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 9 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Комсомольського ВЦ №136 та голови спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4