Справа № 675/747/15-к
Провадження № 1-кп/675/47/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" листопада 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з освітою середньою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 146 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
04 січня 2015 року близько 01 год. поблизу бару «Фанат», що по вул.. Незалежності у м. Ізяслав на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків ОСОБА_10 вступив у словесну суперечку із ОСОБА_11 , з якою перед цим відпочивали у барі. Під час суперечки обвинувачений став штовхати ОСОБА_11 у напрямку мосту через р. Горинь, при цьому шарпав її та періодично наносив для потерпілої удари долонями рук по обличчю, тулубу, а коли вона впала, і по ногах. Надалі на прохання ОСОБА_11 відвезти її додому, він зателефонував для свого товариша ОСОБА_12 , і коли той автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до них, він попросив відвезти до будинку, де він проживає, поблизу автовокзалу. В подальшому ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 піднялися в квартиру обвинуваченого, де проживає обвинувачений. У квартирі вони знаходилися у кухні, між ними знову виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_13 наніс удар долонею руки в обличчя потерпілої.
Від шуму у кухні прокинулися батьки ОСОБА_14 , які стали сваритися, що вони шумлять. Після цього ОСОБА_10 вивів потерпілу на вулицю і вони пішли у напрямку автовокзалу. Поруч із магазином «Мотосвіт», що в приміщенні автовокзалу, ОСОБА_10 став смикати ОСОБА_11 за пальто, штовхав вперед себе, а потім вдарив. Від удару потерпіла впала на землю, а обвинувачений сів їй на живіт, та, сидячи на потерпілій, став вагою власного тіла підстрибувати на ній, після чого ОСОБА_11 відчула різку біль в області живота.
Коли ОСОБА_11 піднялась, ОСОБА_10 вказав знову йти до квартири, де повторно між ними відбулася сварка, і обвинувачений наносив для потерпілої побої ударами рук по плечах, голові, обличчю. Знову на шум вийшла мати обвинуваченого та стала сваритися на сина. Після цього ОСОБА_10 вийшов із потерпілою з будинку, а в подальшому вказав для ОСОБА_11 спуститися східцями в підвал. Будучи у підвалі, ОСОБА_10 погрожував потерпілій, а потім закрив двері у підвал на запірний пристрій. Через деякий час ОСОБА_14 відкрив двері, вивів потерпілу на вулицю, зателефонував для ОСОБА_12 , а коли той на автомобілі приїхав до його будинку, він разом із потерпілою сіли в автомобіль та ОСОБА_15 відвіз їх в район лікарні і близько 6 год. 04 січня 2015 р. ОСОБА_11 повернулася додому.
05 січня 2015 року ОСОБА_11 в кімнаті будинку втратила свідомість, після чого була доставлена в Ізяславську районну лікарню, де прооперована. Висновком судово-медичної експертизи було встановлено, що заподіяні ОСОБА_10 для ОСОБА_11 тілесні ушкодження являються тілесними ушкодженнями легкого ступеню тяжкості, а також тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент спричинення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та дав наступні показання. Увечері 03 січня 2015 року він зустрівся із ОСОБА_11 поблизу магазину «Бабусині казки», де ОСОБА_16 відпочивала разом із подругами, і домовилися про зустріч у барі «Фанат». Коли ОСОБА_16 із дівчатами прийшла у «Фанат», то вона сіла за столик, де був він із друзями. Близько 02 год. ночі ОСОБА_16 взяла сумку і вийшла надвір, а обвинувачений вийшов за нею. На вулиці ОСОБА_16 почала нервуватися, між ними виникла сварка. ОСОБА_10 не хотів відпускати її додому в такому стані, однак потерпіла стала поводити себе неадекватно, ідучи у напрямку мосту через р. Горинь, впала на землю.
Обвинувачений намагався силоміць підняти, обхопивши своїми руками зі сторони спини попід руки потерпілу, і , можливо, при цьому сильно прижав їй живіт, від чого ОСОБА_16 отримала ушкодження. Коли він підвів ОСОБА_16 на ноги, то зателефонував до свого знайомого ОСОБА_17 , який автомобілем підвіз їх до будинку, де проживає ОСОБА_14 . Вони із ОСОБА_16 піднялися в квартиру і пішли на кухню, де він приготував каву. В подальшому ОСОБА_16 почала нервуватися, дряпалася і обвинувачений вдарив її рукою по щоці. Проснулися батьки, вийшли на кухню та стали сваритися. Обвинувачений разом із ОСОБА_7 вийшли на вулицю, пройшли до автостанції. Поблизу автостанції ОСОБА_16 лягла на лавочку, а він вкрив її своєю курткою. Обвинувачений заперечує, що в цей період наносив для неї побої. Через деякий час вони із ОСОБА_16 знову пішли до квартири, де продовжилася сварка. Після того, як у сварку втрутилася його мати, обвинувачений із потерпілою вийшли надвір. На вулиці ОСОБА_10 запропонував для ОСОБА_16 спуститися у підвал, оскільки там є компот, а він хотів пити, на що ОСОБА_16 не заперечила. У підвалі він ключем пробив два отвори у кришці банки із компотом і вони разом із ОСОБА_16 пили компот. Після цього вони вийшли на вулицю, обвинувачений зателефонував для ОСОБА_12 і той відвіз їх на Старе місто, де проживає ОСОБА_16 .
ОСОБА_10 не заперечив своєї вину у заподіянні для потерпілої тяжких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, однак при цьому заперечує, що він позбавляв її волі, а також погрожував вбивством. Обвинувачений щиро кається у скоєному, просить вибачення у потерпілої, про що неодноразово заявляв у судовому засіданні, звертаюсь до потерпілої через її представника.
Крім часткового визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у скоєному знайшла підтвердження сукупністю доказів, що досліджувалися у судовому засіданні.
Так, потерпіла ОСОБА_11 вказала суду, що увечері 03 січня 2015 року вона із подругами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 зустрілися в «Бабусиних казках», а потім пішли в клуб «Фанат», де вона зустрілася із ОСОБА_10 . Вони спілкувалися, однак через деякий час між ними виник конфлікт і вона хотіла йти додому. ОСОБА_10 не став її відпускати, а потім потягнув силою у напрямку мосту. По дорозі штовхав у спину, плечі, голову. Вона впала і обвинувачений кілька разів вдарив бив її по ногах. Потім ОСОБА_20 по телефону викликав когось із своїх друзів на автомобілі, потерпіла думала, що її відвезуть додому, однак вони приїхали до автовокзалу, де поблизу жив ОСОБА_10 . Після того як прийшли до квартири, вони знаходилися на кухні, ОСОБА_20 кричав на неї, бив по голові. Від шуму прокинулися батьки, які також вийшли на кухню, вони стали сваритися на ОСОБА_20 , а він кричав до них у відповідь. Після втручання батьків ОСОБА_20 сказав їй іти на вулицю і вони пішли з квартири. На вулиці ОСОБА_20 повів її до автовокзалу, де став шарпати, при цьому у потерпілої від пальто відірвалося декілька ґудзиків. Вона впала на землю, обвинувачений сів зверху їй на живіт і став підстрибувати на ній і в цей час потерпіла відчула гостру біль в животі. Через деякий час вони піднялися і обвинувачений знову вказав йти до квартири. У квартирі повторилася ситуація. Були крики і побої ОСОБА_20 , він сильно вдарив її в обличчя, знову піднялася його мати і сварилася, після чого ОСОБА_20 взяв її одяг та ключі і сказав їй іти на вулицю. На вулиці ОСОБА_20 вказав спускатися в підвал будинку, після чого відкрив одне із приміщень підвалу, де знаходилася консервація. При цьому він, погрожуючи потерпілій, ключем пробив отвори у кришці банки із компотом. Далі ОСОБА_10 сказав їй: - «Подумай» і закрив за собою двері підвалу. Потерпіла, будучи у підвалі, не могла чинити опір, у неї не було при собі мобільного телефону і весь час вона лише плакала. Скільки часу провела у підвалі, вона вказати не може. Через деякий час обвинувачений відкрив підвал, викликав по телефону машину і її відвезли на Старе місто і близько 06 години ранку вона прийшла додому.
На другий день вона стала себе погано почувати і до неї викликали швидку, однак потерпіла нікому не говорила, що її побив ОСОБА_20 , бо жаліла його. 05 січня 2015 року вдома вона втратила свідомість і її забрали у лікарню.
ОСОБА_11 зазначила, що «СМС»-повідомлення погрозливого змісту, які приходили їй від обвинуваченого на мобільний телефон, вона сприймала реально, оскільки боялася ОСОБА_20 , тому що влітку він її побив, вона розірвала з ним стосунки, що тривали близько двох років. При цьому потерпіла не заперечила, що напередодні Нового року вони кілька разів зустрічалися із ОСОБА_10 у кафе, приходила до нього додому і вони разом проводили новорічну ніч у готелі «Бартнік».
Свідок ОСОБА_21 вказала суду, що вони разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_22 зустрілися увечері 03 січня 2015 р. і спочатку відпочивали у «Бабусиних казках», а потім пішли у клуб «Фанат». У «Фанаті» ОСОБА_11 більше була із обвинуваченим, потім ОСОБА_16 підійшла і сказала, що йде додому. Вона разом із ОСОБА_14 вийшли надвір, коли за ними вийшла ОСОБА_21 , то вона бачила, як ОСОБА_16 із ОСОБА_20 сварилися та ОСОБА_20 шарпав ОСОБА_16 за одяг.
Свідок ОСОБА_23 посвідчив суду, що в ніч на 4 січня 2015 року він із друзями відпочивав у барі «Фанат». На вулиці він чув сварку від потерпілою та обвинуваченим на підвищених тонах. Він підійшов до ОСОБА_16 та ОСОБА_20 і запитався чи нічого не трапилось. Світлана плакала, а ОСОБА_20 сказав, що все в порядку і він із ОСОБА_16 відійшли в сторону мосту.
ОСОБА_24 , мати обвинуваченого, у своїх показання зазначила, що її син та потерпіла тривалий час зустрічалися, між ними були непрості стосунки, в зв`язку з чим у ОСОБА_20 раніше була спроба суїциду. Перед Новим роком, 30 грудня 2014 року, ОСОБА_16 разом із сином приходили у квартиру, спілкувалися, пили каву. В ніч із 03 на 04 січня 2015 року вони із чоловіком проснулися від сварки між ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , що відбувалася на кухні. Виходили до них, зробили зауваження, після їх втручання конфлікт припинився, а після цього син разом із ОСОБА_16 пішли на вулицю. Через деякий час вона знову проснулася від сварки між ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , і знову виходила заспокоювати їх. Світлана за той час не зверталася до них із проханням допомогти, і вони із чоловіком думали, що це лише сварка.
Аналогічні свідчення надав суду і батько обвинуваченого ОСОБА_25 .
ОСОБА_26 , бабушка потерпілої, посвідчила суду, що 04 січня 2015 року ОСОБА_16 повернулася додому близько 06 год. і відразу лягла спати. В обідню пору вона покликала її обідати, однак ОСОБА_16 відмовилася. На запитання що сталося, ОСОБА_16 говорити не хотіла. Пізніше в той день свідок поралась по господарству, а наступного дня ОСОБА_16 втратила свідомість і вона викликала швидку. Спочатку фельдшер швидкої надав для внучки невідкладну допомогу, а коли ОСОБА_16 повторно втратила свідомість, то швидка завезла її до лікарні, де ОСОБА_16 прооперували.
Вітчим потерпілої ОСОБА_27 , пояснив суду, що він працює водієм на швидкій в Ізяславській ЦРЛ, і близько 09 год. 05 січня до нього зателефонувала мати і повідомила, що ОСОБА_16 втратила свідомість. Він привіз медпрацівників додому, і вони надали для ОСОБА_16 невідкладну допомогу і ОСОБА_16 залишилася вдома. Коли ОСОБА_16 вдень втратила свідомість, швидка забрала її до лікарні, де її було прооперовано.
Свідок ОСОБА_28 посвідчила суду, що вранці 06 січня 2015 року вона оглядала ОСОБА_11 , яка скаржилася на головний біль, нудоту. Свідок безпосередньо бачила гематоми та садна на голові, кінцівках, тулубі. Після проведеної операції ОСОБА_16 лікувалася у неврологічному відділенні.
Згідно висновку експерта № 40 , а також додаткового висновку № 98 у потерпілої ОСОБА_7 були виявлені наступні тілесні ушкодження :
а) тупа закрита травма живота з розривом великого сальника, що супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею. Дане тілесне ушкодження виникло від, щонайменше, однієї ударної або ударно-стискаючої травмуючої дії тупого твердого предмета за своїм характером належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення;
б) рана в ділянці лівого надбрів`я, підшкірна гематома в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від, щонайменше, двох ударних травмуючи дій тупих твердих предметів, за своїм характером належать до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я;
в) садно ділянці лівої гомілки, забій м`яких тканин в ділянці правого надколінка належать до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 11 березня 2015 року потерпіла ОСОБА_11 надавала послідовні показання щодо обставин події, що мала місце в ніч із 03 на 04 січня 2015 року, і такі ж показання нею були дані в ході судового розгляду кримінального провадження і зазначені показання узгоджуються між собою та іншими доказами у справі.
Згідно даних протоколу огляду місця події від 14 січня 2015 р. на місці події поряд із приміщення автовокзалу, де потерпілій завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_10 , був виявлений ґудзик від пальто. Згідно висновку судово-трасологічної експертизи виявлений гудзик за загальними ознаками аналогічний типу ґудзиків, виявлених на пальто, вилученого у ОСОБА_11 . Пальто ОСОБА_11 та ґудзик були предметом дослідження під час судового розгляду справи.
Оцінюючи зібрані в справі і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_13 , які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, підлягають кваліфікації за ст. 121 ч. 1 Кримінального кодексу України, а протиправні дії, які виразилися у незаконному позбавленні волі ОСОБА_11 , підлягають кваліфікації за ст. 146 ч. 1 КК України. Винуватість обвинуваченого у скоєних злочинах суд вважає доведеною.
Разом з тим, суд не вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_10 у вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України погрози вбивством. Так, із обвинувального акту слідує, що мала місце усна погроза у серпні місяці 2014 року обвинуваченим для потерпілої, однак зазначене обвинувачення не знайшло підтвердження належними доказами. СМС-повідомлення погрозливого змісту надходили на телефон потерпілої 16 грудня, 17 грудня, 20 грудня, 24 грудн , 26 грудня 2014 року, однак після цього ОСОБА_14 та ОСОБА_11 зустрічалися за декілька днів до Нового року, відвідували кафе, а також приходили до ОСОБА_10 додому. Крім того , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спільно зустрічали Новий рік у готелі «Бартнік», де їх також відвідували знайомі ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . Зазначені обставини свідчать про те, що погрози обвинуваченого не були реальними, і реальними не сприймала їх ОСОБА_11 . Зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як напередодні Нового року, так і увечері 3 січня 2015 року проходили за обопільної згоди, що встановлено під час розгляду даного кримінального провадження.
Так свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_31 посвідчили суду, що у новорічну ніч біля ялинки у центрі міста вони зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які запросили їх для продовження святкування в готель «Бартнік». Там вони спільно пробули близько до 05 год. ранку, в подальшому ОСОБА_16 захотіла спати, і вони пішли додому.
За таких обставин ОСОБА_10 за ст. 129 ч. 1 КК України підлягає виправданню.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 за вчинені злочини, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_10 на стадії досудового слідства, так і під час судового розгляду справи приносив вибачення для потерпілої та каявся у заподіянні для неї тілесних ушкоджень. Таку поведінку обвинуваченого, а також, що він у повній мірі відшкодував для потерпілої заподіяну матеріальну та моральну шкоду суд розцінює як пом`якшуючі вину обставини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, досудовим слідством не наведено.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що мірою покарання, необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого повинна бути обрана міра покарання у виді позбавлення волі із врахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, в силу статті 75 КК України ОСОБА_10 від покарання звільнити з випробуванням.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню із ОСОБА_10 на користь держави.
Провадження у справі в частині стягнення заподіяної моральної та матеріальної шкоди підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілої від цивільного позову.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України виправдати.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 121 ч. 1, 146 ч. 1 Кримінального кодексу України і призначити покарання :
-за ст. 121 ч. 1 Кримінального кодексу України - 5 років позбавлення волі;
-за ст. 146 ч. 1 Кримінального кодексу України 1 рік позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання для ОСОБА_10 визначити - 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_32 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_32 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України.
До вступу вироку в законну силу обрати для ОСОБА_32 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Речові докази по справі :
- пальто, ґудзик повернути потерпілій ОСОБА_11 ,
- мобільний телефон марки "Нокіа" моделі Х 1 із двома сім-картками повернути для обвинуваченого ОСОБА_10 ,
- трилітрову банку із компотом знищити.
Стягнути із ОСОБА_10 на користь держави 1900 грн. 59 коп. судових витрат.
Провадження у справі в частині стягнення заподіяної моральної та матеріальної шкоди закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від цивільного позову.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1