Справа №11-308/11 09.06.2011 09.06.2011 31.08.2015
справа № 11- 308/2011 року головуючий суду 1 інстанції ОСОБА_1
категорія ч.2 ст.286 КК України доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2

В И Р О К
09 червня 2011 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :
головуючого: ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_2
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
потерпілої: ОСОБА_8
представника потерпілих: ОСОБА_9
засудженого: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь при розгляді справи, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2011 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, не судимий в силу ст. 89 КК України,
-засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього передбаченого п.2 ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_10 :
- на користь фінансового відділу виконкому Миколаївської міської ради 8925 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;
Згідно вироку суду ОСОБА_10 04 серпня 2010 року, близько 13.20 год. керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2111», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Бутоми зі сторони вул. Крилова в напрямку вул. Карпенко в м. Миколаєві, по смузі свого руху, зі швидкістю приблизно 100-110 км/год.
При проїзді в районі буд. № 12 по вул. Бутоми ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме: проявив неуважність в дорожній обстановці та її зміні, не вибрав швидкість, яка б забезпечувала безпеку руху, перевищив її, рухаючись зі швидкістю приблизно 100-110 км/год замість дозволеної в населеному пункті 60 км/год, відволікся від керування свого автомобіля, своєчасно не виявив, що попереду нього біля правого краю стоїть припаркований автомобіль «Мерседес-Бенц-814», д/н НОМЕР_2 та не вжив заходів до гальмування, а також до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого передньою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля «Мерседес-Бенц-814», г/н НОМЕР_2 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2111» ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події; пасажирка цього ж автомобіля отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
В апеляції прокурор, який приймав участь при розгляді справи, просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому основне покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 , вважає необґрунтованим застосування судом ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_10 покарання з огляду на ступінь тяжкості скоєного ним злочину та тяжкі наслідки Вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
В апеляціях потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_11 просять вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Посилаються на те, що суд без врахування думки потерпілих щодо призначення покарання ОСОБА_10 необґрунтовано застосував ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Вважають, що суд безпідставно врахував таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.
Також вважають, що судом безпідставно частково відхилені їх цивільні позови, у зв`язку з чим просять задовольнити їх в повному обсязі.
Разом з тим, стверджують, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на їх думку матеріалами справи підтверджується умисна форма вини ОСОБА_10 при вчиненні злочину.
Вказують на однобічність та неповноту судового слідства, посилаючись на те, що судом було відмовлено в задоволені їх клопотань про долучення до матеріалів справи нових доказів та допиту свідків.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, на підтримку апеляції, який просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, посилаючись на викладені в апеляції доводи; пояснення потерпілої ОСОБА_8 , яка просила не звільняти ОСОБА_10 від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням; представника потерпілих ОСОБА_9 на підтримку апеляцій потерпілих; засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , які просять вирок суду залишити без зміни, а апеляції - без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступного.
Вина ОСОБА_10 в інкримінованому йому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами:
- показаннями засудженого ОСОБА_10 , який визнавав свою вину в порушенні Правил дорожнього руху України під час руху на належному йому автомобілі «ВАЗ-2111» по вул. Бутоми в м. Миколаєві 04.08.2010 року. При проїзді в районі буд. АДРЕСА_1 він їхав із перевищенням швидкості та відволікся від керування, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Мерседес-Бенц-814». В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 загинув, а ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження;
- показаннями потерпілої ОСОБА_11 про те, що 04.08.2010 року її брат ОСОБА_12 загинув в автомобільній катастрофі;
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 яка показала, що 04.08.2010 року вона їхала в машині ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 по вул. Бутоми в м. Миколаєві на великій швидкості. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув ОСОБА_12 , а вона отримала тяжкі тілесні ушкодження;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що 04.08.2010 року він припаркував свій автомобіль «Мерседес-Бенц-814» по вул. Бутоми по правому краю проїзної частини. В дзеркало заднього виду побачив автомобіль ВАЗ сріблястого кольору, відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди постраждали водій та пасажири автомобіля ВАЗ;
- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те, що вони були очевидцями зіткнення автомобіля ВАЗ з припаркованим автомобілем «Мерседес-Бенц-814» по вул. Бутоми 04.08.2010 року, внаслідок чого постраждали водій та пасажири автомобіля ВАЗ;
- показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які показали, що по вул. Бутоми зі сторони вул. Крилова в напрямку вул. Карпенко зі швидкістю приблизно 100- 110 км/год рухався автомобіль ВАЗ, який не застосовуючи гальмування і не змінюючи смуги руху, зіткнувся з вантажною машиною;
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.08.2010 року з долученою до нього схемою та фототаблицею, згідно якому місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка проїзної частини дороги в районі буд. АДРЕСА_1 (а.с. 3-14);
- висновками технічної експертизи № 2/133 від 31.08.2010 року та № 2/134 від 10.08.2010 року встановлено, що гальмівна, рульова і ходова системи автомобілів «ВАЗ-2111» д/н НОМЕР_3 (а.с. 60-62) та "Мерседес-Бенц" д/ н НОМЕР_2 ( а.с. 48-52) знаходилися в працездатному стані;
- висновком транспортно - трасологічної експертизи № 4/55 від 21.08.2010 року, згідно якого під час первісного контактування поздовжні осі автомобіля ВАЗ-2111 та автомобіля "Мерседес-Бенц" перебували під кутом приблизно 0 градусів. Аналізом ДТП встановлено, що автомобіль "Мерседес-Бенц" під час контактування знаходився в нерухомому стані. ( а.с. 34-40)
- висновком авто - технічної експертизи № 1/132 від 17.09.2010 року встановлено, що дії водія автомобіля «ВАЗ-2111» д/н НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.п. 2.3 , 12.4 ПДР України, водій автомобілю «ВАЗ-2111», д/н НОМЕР_1 мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти події в даній дорожній ситуації шляхом постійного контролю дорожньої обстановки і безпечного керування. Данні порушення вимог п.п. 2.3, 12.4 ПДР України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, які наступили ( а.с. 114-115).
- висновком судово-медичної експертизи № 1230 від 06.09.2010 року, згідно якої смерть ОСОБА_12 наступила в результаті черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння многооскольчатого і основи черепа, субарахноїдального крововиливу по конвекситальній і базальній поверхонь всіх частин обох півкуль головного мозку та мигдалин мозочка, що ускладнилася набряком і здавленням головного мозку (а.с. 70-72)
- висновком судово-медичної експертизи № 2477 від 18.10.2010 року, згідно якої ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в області обличчя, перелому верхньої щелепи, забиття головного мозку 3 ступеня, перелому правої ключиці, перелому 5-7 ребер зліва з забоєм легень і правостороннім гемопневмотораксом, розриву селезінки, печінки, брижейки тонкого і товстого кишечника, лівого яїчника, перелому правої плечової кістки, перелому лівої стегнової кістки, вивиху правого стегна, саден кінцівок, травматичного шоку тяжкого ступеня, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя ( а.с. 128-130).
Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про порушення ОСОБА_10 правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.
Висновок суду про вчинення дій ОСОБА_10 з необережності відповідає фактичним обставинам справи з огляду на його ставлення до наслідків.
Не знайшли свого підтвердження доводи потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_8 щодо умисності дій ОСОБА_10 відносно смерті потерпілого ОСОБА_12 та спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 .
Позбавлені підстав і доводи потерпілих про однобічність та неповноту судового слідства, оскільки судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.
При призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував дані про особу засудженого, який не судимий в силу ст.89 КК України, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітніх дітей, його стан здоров`я та обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди.
Проте, мотивуючи висновок про звільнення ОСОБА_10 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, суд хоча і послався, але фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та тяжкі наслідки.
За таких обставин є неправильним висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, що у відповідності із вимогами ч. 1 п. 4 ст. 378 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та постановлення в частині призначення покарання нового вироку.
Наведені пом`якшуючи покарання обставини, а також позитивні дані про особу ОСОБА_10 дають підстави призначити йому мінімальне основне покарання за ч.2 ст.286 КК України, яке на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Що стосується відшкодованої судом майнової та моральної шкоди, розмір якої оспорюють потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що це питання вирішено судом у відповідності із вимогами закону залежно від доведеності підстав та з урахуванням обставин справи, тяжких наслідків, які наступили, ступеню моральних страждань потерпілих, майнового стану ОСОБА_10 .
Також суд вірно вирішив питання і про відшкодування потерпілій ОСОБА_8 заробітку, втраченого нею внаслідок втрати працездатності, виходячи із представлених суду доказів.
Підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, про що просили потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, який приймав участь при розгляді справи, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів-

З А С У Д И Л А :
Апеляції прокурора, який приймав участь при розгляді справи, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_18 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2011 року у відношенні ОСОБА_10 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
В іншій частині вирок залишити без зміни.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_10 рахувати з моменту взяття його під варту.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом місяця з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: