Справа № 1718/1-19/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2010 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.

при секретарі Пігаль О.В.

з участю прокурора Нижника Г.П.

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, одруженого, несудимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом, скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

ОСОБА_4 близько 13 год. 16 вересня 2008 року на пилорамі КП «Клесівблагоустрій», що знаходиться в смт. Клесів Сарненського району Рівненської області по вул. Залізнична, 39-а, керуючи трактором марки ЮМЗ-6 д.н.з. НОМЕР_1, грубо порушив Правила дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність під час керування транспортним засобом, виконуючи маневр руху заднім ходом, не переконавшись у безпечності даного маневру, здійснив наїзд заднім лівим колесом на ОСОБА_5, котрий знаходився між трактором та причепом, придавивши його до тракторного причепу, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця гематоми передньої поверхні грудної клітки, черевної стінки, масивних крововиливів в передшкірно-жировий шар ділянок грудної клітки та черевної сітки, масивних крововиливів в мязи вказаних ділянок, множинних переломів ребер (4,5,6,7,8 зліва по хрящовій та пахвовій лініях, 3,4,5,6,7 ребер справа по середньо-ключичній та лопаточній лініях) в даному випадку переломи мали віддалений (конструкційний характер з ознаками прогину кісткових уламків в грудну порожнину), крововиливів в клітківку середостіння, масивних крововиливів в легеневу тканину, надривами останньої в прикореневих ділянках, обширного розриву печінки з роздробленням тканини та лоскутними краями. Вказані ушкодження супроводжувалися гострою масивною внутрішньоплевральною та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному звязку з фактом настання смерті ОСОБА_5

Таким чином, ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 1.3; 1.5; 2.3 (б); 10.9; Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 і їх порушення знаходиться в прямому причинному звязку з фактом дорожньо-транспортної пригоди та загибелі в ній ОСОБА_5

Підсудний ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини. За викладених у предявленому обвинуваченні обставин він 16 вересня 2008 року забрав 3 куби деревини і поїхав на пилораму бувшого комунгоспу, що знаходиться в смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, вул. Залізнична, 39-А, на території якої в той час знаходилась пилорама ОСОБА_6 Коли приїхав на територію пилорами, то підїхав до естакади, на яку потрібно було згрузити деревину. Намагаючись підїхати ближче до естакади, почав розвертатися, однак причіп загруз в купі тирси та ОСОБА_4 не зміг виїхати. На пропозицію ОСОБА_6 відчепив причіп від трактора та завів автомобіль марки ЗІЛ з буксиру, який би мав витягнути причіп. Потім ОСОБА_4 сів в трактор, на запитання ОСОБА_5, який запропонував допомогти причепити причіп, дав ствердну відповідь, після цього поїхав до причепа, котрий знаходився на відстані 40 м від трактора. Наблизившись до причепа, помітив, що підїхав нерівно і вирішив вирівняти трактор, повернув голову вперед та почав вирівнювати трактор, хоча трактор продовжував їхати назад. Придавив людину, злякався і втратив свідомість.

ОСОБА_4 пояснив, що обізнаний з Правилами дорожнього руху, має посвідчення тракториста, проходив навчання та здавав іспити. Під час виконання маневру він не бачив ОСОБА_5, на його думку ОСОБА_5 зайшов за трактор, коли ОСОБА_4 дивився в протилежну сторону від руху трактора; вважає, що коли виконував манер руху заднім ходом, то його дії не створювали перешкоди для руху, не загрожували будь-чиєму життю чи здоровю, а він стежив за дорожньою обстановкою і реагував на її зміни, видимість під час руху була нормальна, у тій ситуації не було необхідності звернутися за допомогою до інших осіб, так як він мав добру видимість в напрямку руху і в даній дорожньо-транспортній пригоді винний сам ОСОБА_5

ОСОБА_4 дав показання, що ОСОБА_5 опинився між трактором і причепом, в той момент коли вийшов із-за будки, що знаходиться біля естакади, а трактор рухався заднім ходом, швидкість руху трактора була 4-5 км./год., віддаль до причепа була 1,5 метрів, ОСОБА_4 дивився в протилежну сторону від руху трактора; щоб підїхати ОСОБА_4 необхідно було відволікти увагу від руху транспортного засобу; коли підїжджав до причепа, то не міг забезпечити безпеку дорожнього руху та для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, тому що поряд людей не було.

ОСОБА_4 з кабіни трактора я не виходив, щоб переконатися, що немає поряд громадян; він усвідомлював, що десь є людина і при цьому рухався заднім ходом, відволікши погляд в бік протилежний руху трактора, розуміє, що може створити небезпеку іншій людині, коли рухається назад і відволікає свій погляд в бік протилежний руху транспортного засобу.

Показання підсудного ОСОБА_4 щодо невизнання вини в інкримінованих йому діях суд оцінює критично, як обрану форму захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5, у судовому засіданні зайшла підтвердження та доведена добутими на досудовому слідстві та перевіреними у судовому слідстві доказами.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що 16.09.2008 року в обідню перерву на території ВАТ «Клесівське ПМК-177» на тракторі з причепом та з деревиною приїхав ОСОБА_4 і застряв в тирсі. ОСОБА_4 відчепив трактор від причепу і допоміг ОСОБА_6 завести автомобіль „ЗІЛ з буксиру. ОСОБА_4 почав їхати до причепу, в цей час до трактора підійшов ОСОБА_5 і про щось розмовляв з ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_4 поїхав вперед, а ОСОБА_5 пішов в сторону причепа. ОСОБА_6 поїхав розвертатися автомобілем „ЗІЛ та втратив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з поля зору. Розвернувшись, підїхав до підстанції і побачив, що трактор стоїть в притул до причепа і придавив ОСОБА_5 до причепа. ОСОБА_6 взяв троса і причепив трактора до автомобіля і відтягнув його. ОСОБА_5 він відвіз до швидкої допомоги, де ОСОБА_5 помер. ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_5 опинився позаду трактора, оскільки вирішив допомогти ОСОБА_4 причепити причіп до трактора, а прийшов на територію підприємства, щоб заробити кошти.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_4 виконував його вказівку про перевезення лісопродукції, інструктаж з техніки безпеки з ним проводився.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16 вересня 2008 року, в ході якого було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, що знаходиться в смт. Клесів вул.Залізнична, 39 А, на території КП «Клесівблагоустрій» в ході якого було встановлено, що тракторний причіп з лісоматеріалами знаходиться на відстані 1 м. від передньої частини борту та 4 метри заднього борту до трансформаторної підстанції, та на відстані 1.5 м. від трансформаторної підстанції до заднього лівого колеса, оглянуто трактор марки ЮМЗ-6 д.н.з. НОМЕР_1.

( а. с. 9-11 )

Відповідно до висновку експерта № 16 від 10.02.2009 року, трактор марки ЮМЗ-6 р.н. НОМЕР_1 перед дорожньо-транспортною пригодою знаходився в технічно справному стані, що виключає можливість скоєння ДТП по причині несправності транспортного засобу.

( а. с.68-75)

Відповідно до висновку експерта № 11 від 12.02.2009 року, в дорожній обстановці, що склалася на момент дорожньо-транспортної пригоди водій трактора марки ЮМЗ-6 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами: п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.9 Правил дорожнього руху України.

(а.с. 76-82)

Згідно висновку експерта (судово-медична експертиза трупа № 146-Е від 25.01.2009 року), на тілі трупа ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження у вигляді: синця гематоми передньої поверхні грудної клітки, черевної стінки, масивних крововиливів в передшкірно-жировий шар ділянок грудної клітки та черевної сітки, масивних крововиливів в мязи вказаних ділянок, множинних переломів ребер (4,5,6,7,8 зліва по хрящовій та пахвовій лініях, 3,4,5,6,7 ребер справа по середньоключичній та лопаточній лініях) в даному випадку переломи мали віддалений (конструкційний характер - з ознаками прогину кісткових уламків в грудну порожнину), крововиливів в клітківку середостіння, масивних крововиливів в легеневу тканину, надривами останньої в прикореневих ділянках, обширного розриву печінки з роздробленням тканини та лоскутними краями. Вказані ушкодження супроводжувалися гострою масивною внутрішньоплевральною та внутрішньочеревною кровотечею, вказану ушкодження виникли внаслідок травматичної дії тупим твердим предметом із достатньо значною травмуючою дією, ймовірніше всього ці ушкодження виникли в наслідок стиснення тіла людини між твердими предметами в короткий проміжок часу. Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень, можливе стискування тіла людини між двома твердими предметами. Смерть ОСОБА_5 настала від важкої закритої тупої поєднаної травми грудної клітки та живота: множинних переломів ребер, розривів легеневої та печіночної тканини, які супроводжувались гострою масивною внутрішньою кровотечею, що зумовило розвиток травматичного шоку, зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функцій центральної нервової системи. Ці ушкодження виникли в короткий проміжок часу, попередньо настання смерті, щодо живих осіб ці ушкодження відносяться в своїй сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і знаходяться в прямому причинному звязку з фактом настання смерті.

(а.с. 63-67 )

При відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4, розповів та продемонстрував на місці про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

(а.с. 98-100 )

Таким чином аналіз показань підсудного ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6, висновків судових експертиз вказують на те, що ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 1.3; 1.5; 2.3 (б); 10.9; Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 і порушення їх знаходиться в прямому причинному звязку з фактом дорожньо-транспортної пригоди та загибелі в ній ОСОБА_5: п.1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємо ввічливими;

п.1.5 Правил дорожнього руху, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.2.3 (б), згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

п.10.9, згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб;

оскільки рухаючись транспортним засобом трактором марки ЮМЗ-6 н.з. 26-79 РБ зі швидкістю 4-5 км./год. в напрямку причепа, ОСОБА_4, знаючи, що ОСОБА_5 хоче допомогти йому причепити причеп до трактора, дивився в протилежну сторону від руху трактора, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, цим відволікся від керування, та під час руху транспортного засобу заднім ходом створив небезпеку для життя та здоровя ОСОБА_5, а для забезпечення безпеки руху, коли ОСОБА_4 для виконання маневру при підїзді трактором до причепа, одночасно необхідно було контролювати пряму та протилежну сторони від руху трактора, не звернувся за допомогою до інших осіб.

Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5, оскільки факт спричинення смерті потерпілому перебуває у прямому причинному звязку зі скоєною підсудним ОСОБА_4 дорожньо-транспортною пригодою; і вина ОСОБА_4 в скоєнні даного злочину повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому слідстві доказами.

Обставин, що обтяжує покарання підсудному не встановлено.

Як обставини, що помякшують покарання, суд оцінює добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Суд враховує, що за місцем проживання та роботи підсудний характеризується позитивно.

При призначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, та вважає, що підсудному слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєний злочин; з застосуванням відповідно до ст. 75 КК України інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням, враховуючи сукупність обставини, що помякшують покарання та характеристики за місцем проживання та роботи.

Додатковий вид покарання позбавлення права керувати транспортними засобами підлягає застосуванню на рівні верхньої межі, оскільки підсудний проявив незнання Правил дорожнього руху України та допусти їх грубе порушення, внаслідок чого загинула людина.

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4800 гривень, моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.

Матеріальна шкода полягає у витратах на замовлений памятник вартістю 4800 гривень.

В заяві вказує, що вона втратила ОСОБА_5 дорогу їй людину, яка була опорою і надією в житті, знаходиться під негативним впливом вчинених відносно неї відповідачем ОСОБА_4 злочинних дій. Звичний ритм її життя порушено, вона перебуває у постійному нервовому напруженні.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити, просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4800 гривень, моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав. Вказав, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, він не зобовязаний відшкодовувати завдані збитки, просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Враховуючи винність підсудного ОСОБА_4 в скоєнні злочину доведеною, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з засад розумності та рекомендацій вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, враховуючи масштабність вимушених змін, що відбулися у звичному способі життя ОСОБА_2, які потребують від неї додаткових зусиль фізичного та психологічного характеру для організації її способу життя, суд, враховуючи обсяг заподіяних моральних страждань, матеріальний стан відповідача, вважає, що з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_2 15000 гривень в рахунок відшкодування завданої ним моральної шкоди в результаті скоєного злочину, враховуючи.

Частиною 1 ст. 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. В звязку з чим позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4800 гривень на покриття витрат на спорудження надгробного памятника, що підтверджені документально рахунком приватного підприємця ОСОБА_8, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 159,68 гривень (19800 х 200 : 24800).

Долю речових доказів та судових витрат в розмірі 300,48 гривень слід вирішити у відповідності з вимогами ст. ст. 81, 91 КПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1187, 1190, 1201 ЦК України, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки з випробуванням та покласти відповідно до ст. 76 КК України обовязки:

1) повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та навчання;

2) періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишити попередній підписку про невиїзд.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 : 4800 (чотири тисячі вісімсот) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15000 (пятнадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, 159 (сто пятдесят девять) гривень 68 копійок витрат на правову допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судові витрати - 300 гривень 48 коп.

Речовий доказ по справі трактор марки ЮМЗ-6, що має державний номерний знак НОМЕР_1 залишити власнику ВАТ «Клесівське ПМК-177».

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя :