АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/111/16 Справа № 202/248/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року, постановлену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005418 від 04 листопада 2013 року,

за участю прокурора - ОСОБА_6 .

В апеляції прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на нерухоме майно нежитлове приміщення № 147 магазин, розташований на першому поверсі у житловому будинку по АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор вказує на те, що вказане приміщення є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 170 КК України підлягає арешту.

На переконання прокурора, існує реальна загроза привласнення і розтрати зазначеного нерухомого майна з боку осіб причетних до вчинення злочину, а тому забезпечити належне зберігання речових доказів в інший спосіб неможливо.

Вказані обставини, на думку прокурора, не були спростовані судом, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від19 січня 2016 року у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що слідчим не доведено та не надано достатніх доказів на підтвердження того, що вказане у клопотанні майно отримано чи придбано третіми особами у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, які знали чи повинні були знати, що мета такої передачі отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005418 від 04 листопада 2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Колегією суддів встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні жодній особі підозра не пред`явлена.

Між тим, під час досудового розслідування виявлено, що нерухоме майно нежитлове приміщення № 147 магазин (розташований на першому поверсі поз.1-21, ІІ, загальною площею 636, 4 кв.м., у житловому будинку літ. А-9 про пр.ім. Газети «Правда», 125 у м. Дніпропетровськ), є предметом кримінального правопорушення та відчужене злочинним шляхом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою вказаної норми кримінального процесуального закону, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором під час розгляду справи слідчим суддею не надано достатніх відомостей про те, що треті особи, у власності яких перебуває майно, отримали його в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або їм було відомо про корисливий мотив відчуження такого майна.

Поряд з цим, вказаних даних не було надано прокурором й під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги колегія суддів не може.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 173, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005418 від 04 листопада 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4