Ухвала іменем україни 06 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_12., суддів ОСОБА_13., ОСОБА_14., при секретарі з участю прокурора засудженої захисника ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_3, на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року щодо ОСОБА_3.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, таку, що судимості не має,

визнано винуватою у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року, вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2014 року щодо ОСОБА_3 змінено, ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженою за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В решті вирок суду залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, 17 вересня 2013 року о 01 годині, в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_3, яка перебувала у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході сварки з ОСОБА_6, що переросла в обопільну бійку, після якої у останньої виник умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, реалізовуючи зазначений умисел, ОСОБА_3 вибігла з кімнати до кухні, де взяла кухонний ніж та нанесла ним ОСОБА_6 один удар в область грудної клітини зліва, завдавши таким чином останньому тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_7 просить судові рішення скасувати і закрити кримінальне провадження у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування наведеного вказує, що зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_3 з ст.118 КК України на ч.2 ст.121 КК України в суді першої інстанції відбулася з порушенням вимог ч.1 ст.338 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_3 знаходилась у стані необхідної оборони, що відповідно до ст.36 КК України виключає злочинність діяння.

В доповненнях до касаційної скарги захисник просить судові рішення змінити та звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника, які частково підтримали доводи касаційної скарги, просили змінити судові рішення і застосувати щодо ОСОБА_3 вимоги ст.75 КК України, пояснення прокурора, який заперечував проти касаційної скарги захисника, просив судові рішення залишити без зміни, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді даного кримінального провадження судова колегія виходить з того, що згідно ст.438 КПК України, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410 та 411 КПК України щодо однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Згідно статей 412-414 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ст. 438 КПК України фактичні обставини справи, що були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанції перегляду у касаційному порядку не підлягають.

Допитана в судовому засіданні засуджена ОСОБА_7 свою вину в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого не визнала та пояснила, що всі її дії були пов'язані з необхідністю захистити своє життя від посягань потерпілого.

На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засудженої ОСОБА_7, потерпілої ОСОБА_8, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, висновків судово-медичних експертиз та інших доказів, наявних у провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7, кваліфікував її дії за ч.2 ст.121 КК України та призначив покарання.

Висновок суду про винуватість засудженої ОСОБА_7, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України ґрунтується на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності.

Посилання у касаційній скарзі захисника про відсутність у ОСОБА_7 умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень а також те, що при спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 знаходилася у стані необхідної оборони, були предметом ретельної перевірки суду апеляційної, які у тому числі є аналогічними за змістом доводам апеляційної скарги, який визнав їх необґрунтованими, навівши відповідні мотиви та прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Так, відповідно до положень ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Виходячи із сукупності обставин, встановлених судом першої інстанції та перевірених під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, висновки суду про наявність у ОСОБА_7 умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та відсутність підстав розцінювати дії останньої як вчинені у межах необхідної оборони, є обґрунтованими. З цим висновком погоджується і колегія суддів.

Крім того, перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання за апеляційною скаргою прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України та звільнення її від відбування призначеного покарання з випробування, мотивуючи це тим, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий злочин, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Такий висновок суду є законним і обґрунтованим.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.

На думку колегії суддів, призначене судом покарання ОСОБА_7 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.65, 69 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженої, попередження вчинення нею нових злочинів та є домірним скоєному.

Підстав для зміни судових рішень та застосування щодо ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України, про що просять засуджена та її захисник, колегія суддів не вбачає.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_13 ОСОБА_12 ОСОБА_14