Ухвала іменем україни 23 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 вересня 2015 року щодо неї,

встановила:
Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_4 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні та призначено узгоджене між сторонами покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 850 грн. Відповідно до ч.4 ст.53 КК України розстрочено ОСОБА_4 виплату штрафу строком на 3 місяці зі сплатою по 283 грн першого та другого місяця та 284 грн третього місяця.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 вересня 2015 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
В обґрунтування своїх вимог засуджена вказує на незаконність судових рішень через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, при цьому зазначає, що злочин не вчиняла.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Зі змісту касаційної скарги та вироку суду І інстанції вбачається, що між засудженою ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 було укладено та затверджено угоду про примирення.
Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні та призначено узгоджене між сторонами покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 850 грн. Відповідно до ч.4 ст.53 КК України розстрочено ОСОБА_4 виплату штрафу строком на 3 місяці зі сплатою по 283 грн першого та другого місяця та 284 грн третього місяця.

Не погоджуючись з вироком суду І інстанції в частині покарання, яке на її думку, є суворішим ніж те, яке було визначене в угоді про примирення, ОСОБА_4 звернулась до апеляційного суду зі скаргою.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 вересня 2015 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди.
Як вбачається з копій судових рішень доданих до касаційної скарги суд І інстанції не відступив від положень угоди в частині призначеного покарання та не призначив більш суворе покарання ніж те, яке було узгоджене сторонами угоди, а також переконався у добровільності укладення угоди між сторонами та перевірив її на відповідність вимогам закону.
Крім того, суд апеляційної інстанції перевіряючи доводи засудженої обґрунтовано вказав на їх безпідставність, зокрема те, що при укладанні угоди про примирення ОСОБА_4 були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди позбавлення її права оскарження вироку в апеляційному порядку.
При цьому, рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що угода про примирення повністю відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджена ОСОБА_4 оскаржує судові рішення у зв`язку з тим, що інкримінований їй злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України вона не вчиняла.
За наведених засудженою в касаційній скарзі підстав та, виходячи з положень п.1 ч.3 ст.424 КПК України, вирок на підставі угоди про примирення, постановлений відносно ОСОБА_4 , не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Таким чином, касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, а тому на підставі п.1 ч.2 ст.428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст.424, ч.2 ст.428 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3