Дата документу Справа № 333/5320/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/120/16
Єдиний унікальний № 333/5320/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002998 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.06.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилаючись на суворість покарання зазначає, що він повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, завдана його діями шкода відшкодована, через що потерпілий немає до нього претензій, неофіційно працює на будівництві, 14.10.2015 року уклав шлюб із гр. ОСОБА_9 , яка має на утриманні двох малолітніх дітей 4 та 8 років, яких вони спільно виховують. Тому просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі або штрафу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора та представника потерпілого, які вважали, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2015 року і остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом судового рішення, 29 червня 2015 року приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав зі стіни будинку дві камери зовнішнього спостереження «Evo Vision 835 SHE» вартістю по 1 000 грн. кожна, на загальну суму 2 000 грн., які належать ОСОБА_10 .

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан тощо. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі місцевим судом було враховано, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується посередньо.

Між тим, визнаючи фактично обставиною, що обтяжує покарання останнього, наявність у нього судимості, районний суд порушив вимоги ч. 1 ст. 88 КК України про те, що особа має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком, оскільки не врахував, що на час вчинення ним злочину (29.06.2015 року), вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2015 року ще не набрав законної сили.

Враховуючи вищевказане, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 58), завдана його діями шкода відшкодована, через що потерпілий немає до нього претензій, неофіційно працює на будівництві, 14.10.2015 року уклав шлюб із гр. ОСОБА_9 , яка має на утриманні двох малолітніх дітей 4 та 8 років (а.п. 59-60), яких вони спільно виховують, а також розмір викраденого, колегія суддів вважає можливим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, пом`якшити останньому покарання до 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання змусить останнього додержуватись закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Між тим, довід обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому покарання у виді штрафу колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки достатніх підстав для застосування відносно нього ст. 69 КК України районним судом не встановлено, і в апеляційній скарзі ОСОБА_6 не приведено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України пом`якшити до 1 (одного) року 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2015 року, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4