Справа №591/3825/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/139/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засідання в м. Суми в залі суду матеріали кримінального провадження № 0003973 від 07.07.2015 року за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мерефа, Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, який мешкає в АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України

з участю учасників судового розгляду:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 про скасування вироку та ухвалення нового.

Як встановив суд, 07 липня 2015 року, близько 08-00 години, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 186 ч. 1 КК України, знаходячись біля будинку № 181 по вул. Г.Кондратьєва в м. Суми, незаконно заволодів автомобілем ЗІЛ 4505, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 41743,52 грн., що належить КП « Шляхрембуд» Сумської міської ради.

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України і йому призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, за даним вироком та за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 09.10. 2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави за проведення експертизи в розмірі 1228 грн. 80 коп.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги прокурор вважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Судом не вирішено питання щодо обов`язкового додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у виді конфіскації майна Прохає ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 09.10.2015 року більш суворим за цим вироком, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Виключити з вироку таку обставину, яка пом`якшує покарання, як відшкодування завданої шкоди.

Заслухавши доповідача про суть кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, прокурора про скасування вироку та ухвалення нового, обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Так, що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 м`якого покарання, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання повністю дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Так, відповідно до вимог ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Прийнявши рішення щодо застосування вимог ст. 69 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: відшкодування збитків, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, стан здоров`я та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також і ступень тяжкості скоєного злочину, який хоча і є тяжким, але обставини, за яких він скоєний і відсутність заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого: стан його здоров`я та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, на думку колегії суддів давали суду першої інстанції підстави застосувати при призначенні покарання вимоги ст. 69 КК України.

Тому, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості скоєних злочинів та особі обвинуваченого, враховуючи також і обставини вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що визнання судом такої обставини, що пом`якшує покарання, як відшкодування збитків, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки фактично ОСОБА_7 шкоду не заподіяно, він особисто шкоду потерпілої стороні не відшкодовував, автомобіль, яким він незаконно заволодів повернутий працівниками правоохоронних органів законному володільцю.

За таких обставин із мотивувальній частині вироку підлягає виключенню вказівка про наявність пом`якшуючої покарання обставини « відшкодування шкоди».

Колегія суддів вважає не обгрунтованими і доводи апеляційної скарги прокурора щодо допущеної судом помилки при призначенні додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 289 КК України, така додаткова міра покарання, як конфіскація майна визначена як альтернативна, а не обов`язкова, як зазначає прокурор в апеляційній скарзі, крім того, матеріальна шкода не заподіяна, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, правопорушення, яке вчинено ОСОБА_7 не мало мету збагачення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

З мотивувальній частини вироку виключити вказівку про наявність пом`якшуючої покарання обставини « відшкодування збитків».

Відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, час перебування під вартою з 02.12.2015 року по 18.02.2016 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4