УХВАЛА
іменем України
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі прокурора захисника засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 15 грудня 2015 року кримінальне провадження № 0002237 щодо ОСОБА_7 ,
встановила:
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2014 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не судимого
засуджено за ч. 2 ст. 367 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік, без сплати штрафу.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ст. 76 КК.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 780 грн. матеріальної шкоди, 600 грн. витрат на правову допомогу, 50000 грн. моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року вказаний вирок в частині цивільного позову скасовано та направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишено без зміни.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він працюючи, у відповідності до контракту з керівником Львівського комунального підприємства "Варшавське-407" від 21.03.2013 року, на посаді директора Львівського комунального підприємства "Варшавське-407", будучи у відповідності до розділу 2 зазначеного контракту службовою особою, тобто особою, яка здійснює адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, та будучи зобов`язаним у відповідності до розділу 2. п.п.2.2.1, 2.2.2., 2.2.3. утримувати і ремонтувати житловий та нежитловий фонд, який відноситься до власності територіальної громади

м. Львова та приватної власності громадян, на підставі договорів, у відповідності до вимог чинного законодавства, утримувати закріплені за підприємством території в належному стані, забезпечувати належну експлуатацію житлового фонду, зберігати та охороняти житловий фонд неналежно поставився до своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, в грудні 2007 року ЛКП "Варшавське-407" в особі директора ОСОБА_7 прийнято на баланс, у відповідності до Акту передачі-приймання виконаних робіт з будівництва, впорядкування та облаштування дитячих, дитячо-спортивних та спортивних майданчиків, дитячий, дитячо-спортивний майданчик, що за адресою: м. Львів, вул. Масарика, 14, який збудований у відповідності до договору №2604/6 від 02/10/2007 року, укладеного між Департаментом Гуманітарної політики та ТОВ "КСІЛ-Україна", зокрема одним із конструктивних елементів вказаного майданчика була гойдалка "Середня одинарна на металевих стійках".
У відповідності до Висновку експертизи №46.04.08.4580.13/5029 від 02.10.2013 року, який складений ДП "Західний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" гойдалка "Середня одинарна на металевих стійках" - це атракціон стаціонарний немеханізований, який підпадає під дію 2.1.20 "Правил будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки" НПАОП 92.7-1.01-06 та має наступне визначення: гойдалка - обладнання, що приводиться в рух відвідувачем, який перебуває нижче шарніра, щодо якого здійснюється хитання.
13.06.2013 року на загальному подвір`ї будинків, що по вул. Масарика, 14, на дитячому майданчику, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розгойдуючись на гойдалці, не втримавшись, впав, ударившись лівою бічною поверхнею грудної клітки та живота у проекції селезінки при горизонтальному положенні тіла на виступаючу із землі опорну раму гойдалки, у результаті чого отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що знаходиться у причинному зв`язку з неналежним виконанням директором ЛКП "Варшавське-407" ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, а саме: не забезпечення безпечних умов експлуатації відвідувачів атракціону - допущення порушень вимог ст.4.15; 5.14.57, 58,59; НПАОП 92.7-1.01-06 - не організовано облаштування місця під зоною розгойдування гойдалки та приземлення ударно поглинаючим покриттям (пісок, тирса, тощо), вимог ст. 5.14.96 НПАОП 92.7-1.01-06 - не організовано засипання елементу опорної рами гойдалки, які виступають із землі, вимог ст. 4.2 НПАОП 92.7-1.01-06 - відсутній погоджений в установленому порядку проект на установку атракціону та облаштування дитячого майданчика, вимог 7.1.8. НПАОП 92.7-1.01-06 - відсутній паспорт та настанова з експлуатації гойдалки, вимог ст.10.2.3. НПАОП 92.7-1.01-06 - відсутній Акт допуску до експлуатації з протоколами випробувань на міцність елементів гойдалки, вимог ст.. 10.3.4. НПАОП 92.7-1.01-06 - не проводилися технічні огляди гойдалки в установлені терміни, вимог ст. 10.6.21 НПАОП 92.7-1.01-06 - не розроблені правила поведінки і користування гойдалкою, вимог ст. 10.4.1.; 10.4.2.; 10.4.6; 10.4.12 НПАОП 92.7-1.01-06 - не організовано балансоутримувачем безпечна експлуатація атракціону шляхом призначення навчених відповідальних осіб, обслуговуючого та ремонтного персоналу, не встановлений порядок проведення техоглядів через несумлінне ставлення до таких.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Зазначає, що суди невірно прийшли до висновку щодо доведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КПК України, оскільки до кола його службових обов`язків не входив контроль за влаштуванням та утриманням дитячих майданчиків. Також вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги докази про те, що дитячо-спортивні майданчики не перебували на балансі ЛКП «Варшавське-407».

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційної скарги, та захисник, уточнивши вимоги касаційної скарги, просив скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 , а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, пояснення прокурора, який просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення щодо засудженого без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суд дотримався зазначених вимог закону та свій висновок щодо доведеності вини та кваліфікації дій засудженого належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Такий висновок обґрунтований наведеними у вироку контрактом від 21 березня 2013 року, згідно якому ОСОБА_7 призначено на посаду директора ЛКП «Варшавське-407» на термін з 1 квітня 2013 року по 31 березня 2014 року.
Обставини травмування та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_10 у вищезазначений період керівництва підприємством ОСОБА_7 підтверджено матеріалами провадження і у касаційній скарзі не оспорюються.
Коло службових обов`язків керівника підприємства ОСОБА_7 визначено наведеними у вироку контракті та Статуті ЛКП «Варшавське-407».
Дитячо спортивний майданчик, який розташований за адресою вчинення події, переданий на баланс ЛКП «Варшавське-407», відповідно до акту від 14 грудня 2007 року.
Висновком експерта від 2 жовтня 2013 року встановлено, що місце під зоною розгойдування гойдалки та приземлення не було облаштоване ударопоглинаючим покриттям (пісок, тирса, тощо) для унеможливлення травмування дитини, а елементи опорної рами гойдалки не були засипані та виступали з землі.
Про те, що опорна рама гойдалки виступала із землі підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 . Дану обставину не заперечував і сам ОСОБА_7 , який оглянув гойдалку наступного дня після події.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за зазначеним у вироку кримінальним законом. При цьому суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи засудженого про відсутність у діях останнього складу інкримінованого йому злочину.
Апеляційний суд за апеляційною скаргою засудженого, доводи якої аналогічні доводам його касаційної скарги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, переглянув вирок суду першої інстанції та з наведенням ґрунтовних мотивів визнав його доводи у цій частині безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

З висновками судів першої та апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки ОСОБА_7 , у силу своїх службових обов`язків зобов`язаний був і мав можливість утримувати дитячий майданчик, у тому числі і гойдалку у належному та безпечному стані для використання, але через несумлінне ставлення до своїх обов`язків цього не зробив, у результаті чого потерпілий ОСОБА_14 , впавши з гойдалки, ударився об виступаючу над землею рамку опори гойдалки, яка повинна бути присипана, та отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Отже, підстав вважати ОСОБА_7 необґрунтовано засудженим за

ч. 2 ст. 367 КК України, колегія суддів не вбачає.
Об`єктивних даних, які вказували б на вчинення злочину за інших обставин, або які б вказували на відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2, КК України, колегія суддів за матеріалами провадження не знаходить.

Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог статей 50, 65, 75 КК України та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які б тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень, у кримінальному провадженні не встановлено.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

постановила:

ВирокШевченківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17