Справа № 191/1441/15-к
Провадження № 1-кп/191/218/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000376 від 25 лютого 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в смт.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
22 лютого 2015 року приблизно о 12-00 годин ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знаходячись на території двору домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшли до будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, з фасаду якого шляхом вільного доступу таємно, умисно, на власну користь викрали кутники розміром 60х60 мм загальною довжиною 22 метра загальною вартістю 1760,00 грн., кутники розміром 25х25 мм загальною довжиною 15 метрів загальною вартістю 495,00 грн., кутники розміром 45х45 мм загальною довжиною 24 метра загальною вартістю 1224,00 грн., чим спричинили потерпілому матеріального збитку на загальну суму 3479,00 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися за власним розсудом.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, де він зазначив, що у лютому 2015 року обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проникли до належному потерпілому дачному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , з корисною метою зруйнували будівлю, пошкодивши цегляну кладку, розбили скло на вікнах та віконні рами, вибили двері, після чого заволоділи належним йому майном, а саме: двотавр 100 мм L на суму 600,00 грн., швелер 200 мм на суму 400,00 грн., профіль листовий оцинкований в кількості 16 штук по 1 м на суму 800,00 грн., кутник 40/40 мм на суму 1800,00 грн., кутник 65/65 мм на суму 2080,00 грн., швелер 250 мм на суму 1250,00 грн., двотавр 250 мм на суму 1250,00 грн., труба 280 мм на суму 420,00 грн., вікна металеві в кількості 3 штук на суму 600,00 грн. Також було знищено наступне майно: дерев`яні двері вхідні з другого поверху та душової-туалету на суму 1600,00 грн., дерев`яні рами зі склом на суму 1200,00 грн. Загальна сума завданих потерпілому збитків складає 12000,00 грн. Також посилається на те, що обвинувачені своїми протиправними діями спричинили йому моральної шкоди, що виразилася у душевних стражданнях його та членів його родини, яку він оцінює в розмірі 5000,00 грн. Просить суд стягнути з обвинувачених на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 12000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся та пояснив обставини подій таким чином, як вони викладені вище. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди не визнав, в частині моральної шкоди визнав частково. Також зазначив, що 22 лютого 2015 року вони вчинили крадіжку з належного потерпілому дачного будинку, який вже був значно зруйнований і зазначені потерпілим у позовній заяві речі вони не викрадали і будинок не руйнували.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся та пояснив обставини подій таким чином, як вони викладені вище. Цивільний позов в частині матеріальної шкоди не визнав, в частині моральної шкоди визнав частково. Також зазначив, що 22 лютого 2015 року вони вчинили крадіжку з належного потерпілому дачного будинку, який вже був значно зруйнований і зазначені потерпілим у позовній заяві речі вони не викрадали і будинок не руйнували.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Окрім показів обвинуваченого, його винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується наступними доказами:

протоколом огляду місця події від 15 лютого 2015 року належного потерпілому ОСОБА_7 садового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.9);

копією свідоцтва на право особистої власності на садовий будинок від 18 жовтня 1994 року, копією технічного паспорту на садовий будинок станом на 28 вересня 1994 року, копією Державного акту на право приватної власності на землю, якими підтверджується факт належності потерпілому ОСОБА_7 вищезазначеного садового будинку (т.21 а.с.10-16);

висновком судово-товарознавчої експертизи №1442-15 від 09 квітня 2015 року, якою визначено вартість викраденого майна (т.2 а.с.26-30);

протоколом огляду місця події від 21 квітня 2015 року металевих кутників, викрадених у потерпілого ОСОБА_7 (т.2 а.с.36-37);

протоколами проведення слідчого експерименту від 21 квітня 2015 року за участю обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які показали обставини вчинення ним кримінального правопорушення (т.2 а.с.51-54, 72-75).

Від допиту у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 прокурор відмовився.

Співставляючи та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що показання обвинувачених мають характер логічних, послідовних, взаємозв`язаних та об`єктивних, що в сукупності з наведеними вище доказами дозволяє суду зробити обґрунтований висновок про те, що винність обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, доведена повністю.

Зазначені докази у вказаному кримінальному провадженні є достовірними, допустимими, належними та достатніми для підтвердження винності осіб, що обвинувачуються в скоєнні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої за попередньою змовою групою осіб доведена і їх дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття. Обставин, обтяжуючих покарання згідно з ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості пом`якшуючих покарання обставин згідно положень ст.66 КК України суд враховує щире каяття. Обставин, обтяжуючих покарання згідно з ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачених, наявність пам`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що з метою виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними інших правопорушень, їм необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із застосуванням вимог ст.ст.75, 76 КК України.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази по справі необхідно повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Цивільний позов в частині стягнення з обвинувачених на користь потерпілого матеріальної шкоди не підлягає задоволенню.

Так, у відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачують лише у скоєнні крадіжки кутників розміром 60х60 мм загальною довжиною 22 метра загальною вартістю 1760,00 грн., кутників розміром 25х25 мм загальною довжиною 15 метрів загальною вартістю 495,00 грн., кутників розміром 45х45 мм загальною довжиною 24 метра загальною вартістю 1224,00 грн., чим спричинили потерпілому матеріального збитку на загальну суму 3479,00 грн. У викраденні чи пошкодженні іншого майна зазначені особи не обвинувачуються, тому викладене потерпілим у позові викрадене і зруйноване майно, що не зазначене в обвинувальному акті, обвинувачені відшкодувати не повинні.

Що стосується викрадених кутників на загальну суму 3479,00 грн., то вони вилучені у обвинувачених, передані під зберігальну розписку ОСОБА_8 та після набрання вироком законної сили будуть повернуті потерпілому, у зв`язку з чим суд вважає, що матеріальна шкода діями обвинувачених потерпілому не спричинена.

Цивільний позов в частині стягнення з обвинувачених на користь потерпілого моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала незалежно від її вини.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Визначаючи глибину душевних страждань потерпілого, спричинених діями обвинувачених, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в частині моральної шкоди частково та стягнути з кожного обвинуваченого на користь потерпілого завдану йому моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_3 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в сел.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с.Бережне Конотовського району Сумської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , завдану злочином моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в сел.Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с.Бережне Конотовського району Сумської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , завдану злочином моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази по справі - кутники розміром 60х60 мм загальною довжиною 22 метра, кутники розміром 25х25 мм загальною довжиною 15 метрів, кутники розміром 45х45 мм загальною довжиною 24 метра повернути у володіння потерпілого ОСОБА_7 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1