УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/1398/15-к

20.02.2015 року слідчий суддя Суворовського районного суду м.Херсона ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на відмову в задоволенні заяви про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із даною скаргою, у якій просить визнати дії слідчого відділення Міндоходів України в Херсонській області про відмову в скасуванні арешту майна незаконними та скасувати такий арешт, вказуючи, що в провадженні Головного управління Міндоходів у Херсонській області перебувала кримінальна справи відносно нього, в ході проведення досудового розслідування по якій, було накладено арешт на ? частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить заявнику на праві власності. Постановою від 02.07.1999 року слідчий податкової міліції міської ДПІ м. Херсона ОСОБА_5 закрив вказану кримінальну справи, однак арешт накладений на майно не скасував. При зверненні 07.03.2014 року до Головного управління Міндоходів України в Херсонській області із заявою про скасування вказаного арешту, заявнику було відмовлено, з тих підстав, що провадження по кримінальній справі закрито, тому відповідно арешт також вважається знятим. Однак без відповідного процесуального документу заявник позбавлений можливості на розпорядження та відчуження власного майна.
Слідчий та прокурор проти задоволення скарги заперечували, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки арешт на ? частини вищевказаної квартири знятий на підставі постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Заслухавши представника заявника ОСОБА_6 , слідчого, думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, Постановою від 28.12.1998 року слідчий податкової міліції міської ДПІ м. Херсона ОСОБА_5 наклав арешт на ? частини квартири заявника АДРЕСА_1 в рамках кримінальної справи № 332026-98, а постановою від 02.07.1999 року закрив кримінальну справу у силу ст.7 КПК України (1960).
Відповідно до ст. 214 КПК України (1960), слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій також приймає рішення про скасування заходів забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна.
Однак в постанові від 02.07.1999 р. слідчий не прийняв рішення про скасування арешту змого майна, яке належить заявнику на праві власності, що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про право на житло від 11.10.1993 року за №307.
За таких обставин заявник позбавлений можливості для реалізації своїх законних прав та інтересів, щодо вільного розпорядження та володіння власним майном.
З огляду на викладене та враховуючи відсутність обставин, що могли б свідчити про необхідність в існуванні арешту, оскільки при закритті кримінального справи, відпала така потреба, вважаю, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Крім того, враховуючі, що виконання скасування вказаного арешту слідчим та прокурором, не є можливим, у зв`язку із закриттям провадження по кримінальній справі, вважаю за необхідне скасувати даний арешт самостійно.
Керуючись ст.234 КПК України (1960 року), слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт накладений постановою слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Херсоні від 28.12.1998 року в рамках кримінальної справи № 332026-98 на ? частини квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1