Дата документу Справа № 328/1422/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/99/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №328/1422/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.259 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, який має середню-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 15.04.1994р. Токмацьким районним судом за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 21.06.1996р. на невідбутий строк 8 місяців 8 днів;

2) 30.05.1997р. Токмацьким районним судом за ч.3 ст.140 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 30.06.2001р. по відбуттю покарання;

3) 18.07.2002р. Токмацьким районним судом за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі; звільнений 04.03.2008р. по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що судом в якості пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин враховано: щире каяття, позитивна характеристика, догляд за батьком похилого віку. Разом з тим, будь-які дані, крім показів свідка ОСОБА_8 , які б вказували на те, що обвинувачений дійсно доглядає за батьком похилого віку, в матеріалах справи відсутні, а тому вказані обставини не можуть слугувати підставою для призначення покарання з випробуванням. Також суд формально вказав на наявність щирого каяття у обвинуваченого, оскільки у діях останнього не встановлено висловлення жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що сталася. Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та вчинив тяжкий злочин проти громадської безпеки. З урахуванням зазначеного, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є необґрунтованим. Тому просить вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.259 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він мешкає у свого батька, який потребує його допомоги, у вчиненому злочині він щиро покаявся, жалкує про скоєне, після проголошення вироку будь-яких правопорушень не вчиняв, а тому просить суворо його не карати, оскільки його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.259 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасований та обвинувачений звільнений з-під варти в залі суду.

Зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 02.03.2015р. по 26.08.2015р.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 01 березня 2015 року о 14 год. 01 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на вул.Леніна в м.Токмак Запорізької області, в районі дії базової станції №18663 оператора мобільного зв`язку «Київстар», переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення громадської безпеки в частині надання населенню недостовірної інформації про загрозу злочинних посягань, бажаючи створити обстановку загального страху і невпевненості, породити паніку, тим самим порушити громадську безпеку, бажаючи дезорганізувати діяльність органу виконавчої влади, достовірно знаючи, що поширена ним інформація є хибною, за допомогою радіоелектронного засобу з ІМЕІ: НОМЕР_1 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку «Київстар»: НОМЕР_2 , зателефонував до чергової частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, на єдиний телефонний номер «112», та здійснив завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян - підготовку вибуху, а саме повідомив, що захвачено будівлю виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області, та в ній знаходиться 3 кг тротилу, який буде приведено в дію за допомогою дистанційного управління.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні завідомо неправдивого повідомлення про підготовку до вибуху і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.259 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання в виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, що мають значення для справи та враховувати, що ст.75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Крім цього, відповідно до роз`яснень, які містяться в п.9 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Проте суд цих вимог закону не дотримався.

Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд належним чином не мотивував, які саме дані про його особу дають підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Пославшись, зокрема на позитивну характеристику обвинуваченого, суд не зазначив в чому саме полягає його позитивність, а не перебування обвинуваченого на обліку у лікарів нарколога та психіатра ніяк не свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Непереконливим є посилання суду, як на підставу звільнення від відбування покарання з випробуванням, на догляд обвинуваченим за батьком похилого віку, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що батько обвинуваченого ОСОБА_8 , 1948 р.н. потребує догляду за ним.
Разом з тим, суд належним чином не врахував ступінь тяжкості цього злочину, який відноситься до категорії тяжких, суспільна небезпечність якого визначається тим, що протиправними діями обвинуваченого шляхом поширення завідомо неправдивих повідомлень була порушена безпека суспільства, гарантуюча спокій громадян, діяльність державних та інших установ; обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину, а також особу винного, який після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин, за який в 2010 році був засуджений за ст.296 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки на підставі ст.75 КК України, після чого в 2015 році знову вчинив тяжкий злочин.
Крім того, пославшись на повне визнання вини у вчиненому, суд у достатній мірі не врахував тих обставин, що даний злочин був розкритий завдяки проведеним оперативно-розшуковим заходам.
З урахуванням цих обставин звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованим, тому вирок в цій частині підлягає скасуванню.
При цьому колегія суддів погоджується з апеляційною скаргою прокурора в частині призначення обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі, а не 5 років, як призначив суд першої інстанції, оскільки саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім та необхідним для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів і відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 утримувався під вартою з 02.03.2015 року по 26.08.2015 року, цей строк відповідно до ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

П Р И С У Д И Л А:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.259 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 02.03.2015 року по 26.08.2015 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4