Справа № 605/329/13-к
Ухвала
Іменем України
"27" серпня 2015 р. м. Підгайці
Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5
ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, про обвинувачення за ч.3 ст.296 КК України, -
Перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який вважає, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, потерпілого ОСОБА_7 , який погоджується з думкою прокурора, обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисника ОСОБА_4 , які теж вважають, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, -
Вказане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 04 березня 2015 року, надіслано до Підгаєцького районного суду Тернопільської області для розгляду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Всупереч вищевказаній нормі закону, обвинувальний акт містить ідентичний виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, стосовно двох обвинувачених, при цьому двічі зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність стосовно дій ОСОБА_5 , в той час, як правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність стосовно дій ОСОБА_6 взагалі не міститься у обвинувальному акті.
Крім цього, як вбачається з обвинувального акта, останній не містить формулювання обвинувачення.
Вищевказаним особам повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, а не пред`явлено обвинувачення, як це передбачено ч.4 ст.110, ст.291 КПК України, згідно яких обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, і має містити формулювання обвинувачення, а не повідомлення про підозру, оскільки у такому випадку, немає підстав вважати, що прокурор дійсно висунув обвинувачення.
На дане порушення також неодноразово звертала увагу колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області, зокрема: при розгляді кримінальних проваджень за апеляційною скаргою прокурора Підгаєцького району Тернопільської області на ухвали Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 30 квітня та 04 червня 2014 року, відповідно по справах за №№605/144/14-к, 605/76/14-к.
У відповідності із п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
За наведених вище підстав, суд, вважає за необхідне, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №605/329/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.296 КК України повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 підтримує зв`язки із потерпілим ОСОБА_7 та свідками у даному кримінальному провадженні, знає їх фактичне місце проживання і може незаконно впливати на них з метою дачі ними неправдивих показів чи зміни показів, а також може переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заявлене прокурором клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підтримав та вважає, що його слід задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважають, що будь-яких ризиків, які б давали підстави для застосування вказаного запобіжного заходу немає, а тому в задоволенні заявленого клопотання прокурора, необхідно відмовити.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку протерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_4 , прийшов до переконання про необхідність відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
У відповідності із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачена особа може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Дане кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 24 січня 2013 року, тобто більше 2-років тому і на протязі всього цього періоду часу у діях обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурором не вбачалось ризиків наведених ним у вказаному клопотанні.
На даний час прокурором не надано суду будь-яких доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б давали достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Суд, вважає, що наявність лише переліку законодавчих стандартних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без встановлення їх наявності та обґрунтованості до нього та ризиків наведених у ст.177 КПК України, не можуть бути єдиними і достатніми мотивами, тому що це буде порушенням вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що вказав Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року в справі «Харченко проти України».
В силу ч.2 ст.194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
За таких обставин, проаналізувавши наведене у сукупності, суд прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 291, п.3 ч.3 ст.314, ч.3 ст.315 КПК України, суд, -
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №605/329/13-к про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч.3 ст.296 КК України повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області на протязі семи днів з дня її оголошення.