Номер провадження 1-кп/521/874/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

представника територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бишів Макарівського району Київської області, громадянина України, неодруженого, учня ДНЗ «Одеське вище професійне училище автомобільного транспорту» за спеціальністю слюсар з ремонту автомобілів, водій категорії «С», раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14.09.2015 року, приблизно об 11.00 годині, неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Одеського коледжу транспортних технологій, за адресою: м. Одеса, Олексіївська площа 17, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном та реалізуючи цей умисел, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «LENOVO A316i» в корпусі чорного кольору, ІМЕЙ №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1498 грн., який належав неповнолітньому ОСОБА_4 . З викраденим телефоном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, і цього ж дня, на ринку «Привоз» у м. Одесі, продав зазначений мобільний телефон.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю і підтвердив описані обставини вчинення ним злочину. Обвинувачений у судовому засіданні виказав щире каяття у вчинені злочину, вибачився перед потерпілим.

Крім показань обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, підтверджені наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до яких, 14.09.2015 року, приблизно об 11.00 годині, знайомий йому ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні Одеського коледжу транспортних технологій, виказав ОСОБА_4 вимогу щодо передачі мобільного телефону марки «LENOVO A316i» в корпусі чорного кольору, вартістю 1498 грн. без сім-картки. Хоча погроз з боку ОСОБА_7 не було, ОСОБА_4 злякався, вийняв з телефону сім-картку і передав мобільний телефон марки «LENOVO A316i» ОСОБА_7 . З викраденим телефоном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.

Дослідження інших доказів, на підтвердження вини ОСОБА_7 , визнано судом недоцільним, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, у зв`язку з тим, що ці обставин ніким не оспорюються. Судом також з`ясовано, що обвинувачений, його законний представник правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до довідок КУ «ООМЦПЗ» від 24.09.2015 року і 05.10.2015 року, ОСОБА_7 в архіві і по картотеці не значиться.
ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався. За місцем проживання характеризується лише позитивно. Також позитивно характеризує обвинуваченого його мати, ОСОБА_8 , яка була допитана судом у якості свідка. З її показань також встановлено, що ОСОБА_7 з 2003 року виховувався без батька, який помер у 2012 році, між нею та сином існують добрі відносини, вона здатна виховувати неповнолітнього сина, здійснювати контроль за його поведінкою, особи, які б на нього негативно впливали, відсутні.

При призначенні покарання, суд враховує загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, межі, установлені у санкції частин КК України, по яким суд визнає ОСОБА_7 винним, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, який на час злочину і наразі є неповнолітнім, думку прокурора і потерпілого, який зазначив, що шкода йому повністю відшкодована, що до обвинуваченого він претензій не має.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, відшкодування шкоди потерпілому, що обвинувачений виховувався без батька.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, не встановлені.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, має бути призначене покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт, які полягають у виконанні неповнолітнім у вільний від навчання чи основної роботи час, тривалістю не більше двох годин на день.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням усіх обставин, що пом`якшують покарання та істотно

знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, задля досягнення мети покарання, призначає ОСОБА_7 покарання по ст. 186 ч.1 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, щодо покарання у виді громадських робіт.

Клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 , про звільнення ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру суд не задовольняє з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості. Стороною захисту не надано достатніх доказів щодо подальшої бездоганної поведінки обвинуваченого, наприклад відносно добросовісного ставлення до навчання. Застереження та передача неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд матері, яка постійно працює, а він навчається, на переконання суду, без застосування покарання, не буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, -

С У Д
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити, з застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру відмовити.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С У Д Д Я: ОСОБА_1