Справа № 371/1223/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/61/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 21.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , -

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року, яким -

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, -

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) днів позбавлення волі.

ОСОБА_7 засуджено за те, що він 14.06.2015 о 17 год. проник до будинку АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , та викрав звідти чавунні батареї, загальною вартістю 4 500 грн.

В подальшому ОСОБА_7 23.06.2015 о 05-00 год. проник до господарського приміщення садиби потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 та викрав звідти бензокосарку «Дружба», вартістю 2 050 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає, що призначене йому покарання за суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений вважає, що суд невірно вказав у вироку, що він скоїв злочини у період відбування покарання, оскільки вирок за попередній злочин набрав законної сили 05.07.2015 тобто вже після скоєння ним нових злочинів.

На думку ОСОБА_7 , до нього можна було застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні малолітню дитину та відшкодував заподіяну злочинами шкоду. Також засуджений вказує, що потерпілі не наполягають на суворому покаранні щодо нього.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у вироку, що невідбута частина покарання за попереднім вироком 28 днів, хоча насправді невідбута частина покарання складає 28 годин.

ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок законним і обґрунтованим та вказує, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів повністю доведена, йому призначене справедливе покарання з урахуванням особи обвинуваченого та характеру скоєних ним злочинів. Ст. 71 КК України, на думку прокурора, застосована обґрунтовано.

Прокурор просить апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив вирок суду залишити без зміни, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши вирок суду, матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу обґрунтованою.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно і неупереджено дослідив всі докази і обставини по справі, надав їм належну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини і правильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вина обвинуваченого доведена його власними показами, які є послідовними і відповідають фактичним обставинам провадження і учасниками провадження не оспорюються; показами потерпілих, протоколами слідчих дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Втім, призначаючи покарання обвинуваченому і мотивуючи прийняте рішення, суд вказав на ряд обставин, які пом`якшують покарання, зокрема та обставина, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував і усунув завдану шкоду, що відповідно до п. 1, 2 ст. 66 КК України суд зобов`язаний враховувати як обставини, які пом`якшують покарання. Суд вказав і на ряд інших обставин, які на думку судової колегії суддів, пом`якшують покарання, зокрема думка потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні; наявність на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини, щире каяття обвинуваченого у скоєному.

Однак у вироку судом не зазначено, що ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання, що, на думку судової колегії, не дало суду підстав ставити питання про можливість застосування щодо ОСОБА_7 ст.75 КК України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що злочини вчинені ОСОБА_7 хоч і після постановлення попереднього вироку, але не в період відбування ним покарання.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається ОСОБА_7 вчинив незначний злочин, збитки потерпілим відшкодував, має на утриманні малолітню дитину, що на думку судової колегії, дає підстави вважати про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а в умовах - звільнення від відбування покарання з випробовуванням з покладення на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Поряд з цим судова колегія вважає, що ст.71 КК України застосована судом обґрунтовано, оскільки закон не пов`язує повторність злочинів з часом вступу вироку в законну силу. Однак, як зазначено вище, наступні злочини обвинуваченим скоєні не в період відбування покарання, що пов`язано з вступом вироку в законну силу.

Також суд першої інстанції вірно визначив остаточне покарання ОСОБА_7 за правилами ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 05.06.2015р.

Стосовно зауваження апелянта про зазначення у вироку невідбутої частини покарання за попереднім вироком 28 днів замість 28 год., - судова колегія вважає це опискою, оскільки при призначенні покарання були враховані години, а не дні. Така описка, на думку судової колегії, є незначною і будь-яких правових наслідків не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року щодо нього змінити.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 ст.75 КК України і від відбування покарання звільнити з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4