Справа № 10п-45 Головуючий у І інстанції
Категорія 19.10.2015

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 грудня 2011 року м. Київ
Суддя Апеляційного суду Київської області ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши подання старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою до 6-ти місяців, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в с. Носелівка Борзнянського, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 321 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Апеляційного суду Київської області надійшло подання старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3 , підтримане начальником слідчого управління ГУ МВС України в Київській області та погоджене із прокурором Київської області, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого за ч.3 ст.321 КК України ОСОБА_5 до шести місяців.

З подання слідчого вбачається, що в провадженні СУ ГУМВС України в Київській області перебуває кримінальна справа № 27-1545 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 321 КК України.

Органами досудового слідства встановлено, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , працюючи в аптечному кіоску, збував сильнодіючі лікарські засоби.

21.07.2011 р. порушено кримінальну справу № 27-1545 за фактом збуту гр. ОСОБА_8 сильнодіючих лікарських засобів - зопіклону та димедролу, які він придбав без рецепта в аптеці, що розташована по АДРЕСА_2 .

23.08.2011 р. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 321 УУ України.

25.08.2011 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді - взяття під варту.

02.09.2011 року ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 321 КК України.
21.10.2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 4 місяців, тобто до 23.12.2011 року.

08.12.2011 року заступником прокурора Київської області строк досудового слідства у кримінальній справі № 27-1545 продовжено до шести місяців.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинах свою вину визнав.

Подання про продовження строку тримання під вартою мотивується тим, що в чотирьохмісячний термін тримання під вартою ОСОБА_5 , який закінчується 23.12.2011 року, завершити досудове слідство не можливо, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, що пов`язані із закінченням провадження у справі. Крім того, слідчий зазначає, що підстави для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 відсутні, оскільки вчинений ним злочин відносяться до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, та те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вплинути на хід слідства та ухилитись від слідства та суду, оскільки є мешканцем іншої області, ніде офіційно не працює, не одружений.

Вивчивши матеріали кримінальної справи, заслухавши слідчого та думку прокурора на підтримку подання, вважаю, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, дана справа порушена в липні 2011р., з 23 серпня 2011р. ОСОБА_5 утримується під вартою. З подання слідчого вбачається, що по справі до закінчення слідства необхідно провести незначний ряд слідчих дій, з яких з участю обвинуваченого тільки слідчі дії, пов`язані з закінченням судового слідства.

Згідно ч. 2 ст. 156 КПК України, у випадках, коли у строк, передбачений частиною першою цієї статті, розслідування справи закінчити неможливо, а підстав для скасування чи заміни запобіжного заходу на більш м`який немає, він може бути продовжений.

Відповідно до ч.1 ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

В поданні про продовження строку тримання під вартою, будь-яких доказів чи даних про те, що обвинувачений ОСОБА_5 буде мати не процесуальну поведінку, слідчим не наведено. Відсутні також докази, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вплинути на хід слідства та ухилитись від слідства та суду.

Згідно ст.155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки. У виняткових випадках цей запобіжний захід може бути застосовано в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі і на строк не більше трьох років.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 321 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років. (Подання про продовження строків досудового слідства до 6 місяців. Нумерація аркушів справи і опис в справі відсутні).
Проте, в поданні про продовження строків тримання під вартою, слідчим зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України. При цьому слідчим безпідставно зазначено, що даний злочин відноситься до категорії тяжкого, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Пояснюючи таку мотивацію подання, слідчий повідомив, що ним винесена постанова про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 на ст.321 ч.4 КК України, однак в матеріалах справи відсутні дані про обґрунтованість прийняття такого рішення.

Санкція ч. 2 ст. 321 КК України, обвинувачення в якій вказане слідчим у поданні про продовження строків слідства, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше до 3 років, а тому вказані злочини, у відповідності до ст. 12 КК України, до тяжких не відносяться .

В матеріалах справи також відсутні об`єктивні данні, які б підтверджували, що ОСОБА_5 може вплинути на хід слідства та ухилитись від слідства і суду. В поданні про продовження строків тримання під вартою слідчим безпідставно мотивовано свою вимогу тим, що ОСОБА_5 є мешканцем іншої області, ніде офіційно не працює, не одружений, оскільки ці обставини не є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь..

У відповідності до п. 2 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи, що подання старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Київській області

є не достатньо обґрунтованим, а викладені в ньому обставини, щодо можливості ухилитись ОСОБА_5 від слідства і суду, та його можливого вплив на хід слідства у разі перебування останнього на волі, - жодними об`єктивними доказами не підтверджені.

При таких обставинах подання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до шести місяців задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.148-150, 155, 156, 165-3 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання старшого слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , 06.11.1984 року до шести місяців - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_1