Дата документу Справа № 317/504/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/504/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/778/64/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 - прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року, якою клопотання старшого слідчого СВ Запорізького ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 щодо застосування відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, на працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 26 березня 2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України до 30 годин громадських робіт, на підставі ст. 105 КК України звільненого від відбування покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_10 на 1 рік;

2) 9 грудня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 30 діб арешту, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

3) 20 січня 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 309 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України до покарання у виді 1 року 60 днів обмеження волі, від відбування призначеного покарання звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці із забороною залишати місце проживання у період доби з 21.00 години до 09.00 години без дозволу слідчого, прокурора, суду. Строк дії ухвали встановлено до 27 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року клопотання старшого слідчого СВ Запорізького ВП ЛВП ГУНП в Запорізькій області про застосування щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 000031 від 6 січня 2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, також на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки не залишати місце проживання у період доби з 21.00 до 09.00 години без дозволу слідчого, прокурора або суду, з`являтися до органів досудового слідства і суду за першим викликом та у призначений час.

Мотивуючи таке рішення, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення є в цілому обґрунтованою та підтверджується зібраним у провадженні доказами.

У клопотанні слідчого зазначені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, слідчим та прокурором у судовому засіданні не було обґрунтовано та доведено наявність сукупності ризиків, на які є посилання у клопотанні, як і те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 не вчиняв спроб ухилення від слідства, місце проживання не змінював, за викликами до відділення поліції з`являвся, примусово до поліції не доставлявся, що підтвердив і слідчий в судовому засіданні.

Також слідчим суддею було встановлено, що хоча ОСОБА_7 і підозрюється у вчинені злочину середньої тяжкості і раніше судимий, він зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає спільно з родиною, має соціальні зв`язки, характеризується задовільно.

Слідчий суддя зазначив, що лише наявність у підозрюваного судимостей не може бути підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу і не може сама по собі свідчити, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органі досудового розслідування, суду. Посилання у клопотанні на те, що підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як зазначив в ухвалі слідчий суддя, на увагу не заслуговує, оскільки кримінальні провадження не об`єднані у одне провадження, що не позбавляє слідчого права звернутися до слідчого судді із клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного слідчий суддя прийшов до висновку, що достатнім і доцільним буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , яка погодила клопотання слідчого та приймала участь під час його розгляду, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею не надано оцінки доказам сторони обвинувачення, не враховано те, що ОСОБА_7 вчинив вказане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, а також те, що потерпілим від кримінального правопорушення є його дядько, на якого підозрюваний може незаконно впливати під час розгляд у кримінального провадження в суді.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена, в період іспитового строку знов вчинив корисливий злочин середньої тяжкості, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до 5 років, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Як також зазначив прокурор, підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживає з родиною, але є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 з метою ухилення від покарання за вчинений злочин без перешкод може залишити теперішнє місце проживання. Прокурор вважає, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, якщо йому не буде обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді, якою йому застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін, перевіривши матеріали справи, та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані вст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_7 раніше був судимий, в тому числі, останній раз 20 січня 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року 60 днів обмеження волі, від відбування якого звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, разом з тим, підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким проживає в складі родини та характеризується задовільно, даних на підтвердження порушення умов застосовного відносно нього запобіжного заходу апеляційному суду не надано, дані про переховування, перешкоджання кримінальному провадженню, впливання на інших учасників кримінального провадження або вчинення іншого кримінального правопорушення в матеріалах провадження відсутні і такі не встановлені колегією суддів.

Відсутність ризику переховування від органів досудового слідства, на думку колегії суддів, також об`єктивно підтверджується належною процесуальною поведінкою підозрюваного, який з`явився до залу судових засідань апеляційного суду для участі в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги прокурора.

Згідно наданої апеляційному суду копії ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 3 лютого 2016 року, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України 9 лютого 2016 року призначене підготовче судове засідання.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 000031 від 6 січня 2016 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці із забороною залишати місце проживання у період доби з 21.00 години до 09.00 години без дозволу слідчого, прокурора, суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1. 2. 3.