Справа № 296/816/16-к
У Х В А Л А

02 лютого 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суду м. Житомира у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичів, Житомирської області, українець, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 .

ВСТАНОВИВ:

В провадженні військової прокуратури Житомирського гарнізону знаходиться кримінальне провадження внесене 28.01.2016 року до ЄРДР за № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від грудня 2012 року старшого прапорщика ОСОБА_6 призначено на посаду ТВО командира пожежної роти військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 . У цій же військовій частині, станом на 28 січня 2016 року, проходив військову службу військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_7 на посаді старшого пожежника пожежної роти, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 219 від 07.11.2013 та проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 21.05.2014 згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 55-пм.

Згідно з положеннями ст.ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старший прапорщик ОСОБА_6 під час проходження військової служби являється прямим начальником за службою та військовим званням по відношенню до старшого солдата ОСОБА_7 .

Разом з тим, старший прапорщик ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , являючись прямим начальником відносно старшого солдата ОСОБА_7 , достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, з неприязливих мотивів, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності військовослужбовця, свою удавану перевагу, застосував до підлеглого за службою старшого солдата ОСОБА_7 фізичне насильство.

Так, 28 січня 2016 року близько 16 год. 00 хв., старший прапорщик ОСОБА_6 , являючись прямим начальником за службою відносно старшого солдата ОСОБА_7 , тобто військовою службовою особою, діючи умисно, перебуваючи у приміщенні пожежного ДЕПО, де розміщена пожежна рота військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на застосування насильства щодо старшого солдата ОСОБА_7 , з неприязливих мотивів, з метою приниження його особистої честі і гідності, спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, використовуючи, як привід неналежне виконання останнім своїх службових обов`язків, застосував щодо старшого солдата ОСОБА_7 , який являвся підлеглим за службою, фізичне насильство, нанісши йому не менше 3 ударів кулаком в ділянку голови, а саме: 1 удару в область верхньої губи, 1 удар в область лівого вуха, та не менше 1 удару в область волосяної частини голови, та заборонив шляхом зв`язування останнього покидати розташування роти, усуваючи у такий спосіб можливість останнього повідомити про злочин вчинений щодо нього.

Своїми діями старший прапорщик ОСОБА_6 спричинив старшому солдату ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді 3 садин на голові та петехіальні крововиливи на лобі, садно волосяної частини голови, садно лівого вуха, синець лівої завушної ділянки, садно слизової оболонки верхньої губи, синець на правому передпліччі, садно на лівому передпліччі та садно задньої поверхні тулубу, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 324 від 29.01.2016, утворилися від дії тупих твердих предметів, тупих твердих предметів з обмеженою та переважаючою контактуючою поверхнею і могли виникнути від ударів рукою затиснутою в кулак, а синець на правому передпліччі та садно на лівому передпліччі могли утворитися від дії мотузки при прив`язуванні рук, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, тобто у застосуванні насильства щодо підлеглого, вчиненому в умовах особливого періоду.

30 січня 2016 року старшому прапорщику ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді командира пожежної роти, внаслідок чого має міцні соціальні зв`язки в середовищі військовослужбовців, в разі обрання щодо нього запобіжного заходу не позбавленого з обмеженням волі, існує ризик того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків так як вони є для нього підлеглими, а він є для них безпосереднім начальником, у цьому ж кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, а також існує ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто існує ризик передбачений п. 3, 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий та прокурор вважають, що тримання ОСОБА_6 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду. Застосування ж більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні слідчий, та прокурор клопотання підтримали з наведених вище підстав.

Підозрюваний та захисник щодо клопотання заперечили, вказали на недоведеність обставин побиття ОСОБА_6 ОСОБА_7 . Вважають, що можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт. Сторона захисту вказала на наявність у підозрюваного неповнолітньої дитини, на позитивну характеристику, на наявність міцних соціальних зв`язків.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України, доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не було доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З клопотання і наданих стороною захисту доказів вбачається, що свідки правопорушення були допитані, підозрюваний має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику, має на утриманні неповнолітню доньку, від співпраці зі слідством не ухиляється, а тому слідчий суддя вважає, що є підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, який може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком до 31.03.2016р. включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:

1) прибувати на кожну вимогу до суду, прокурора, та до слідчого;

2) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також з іншими свідками у справі.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний орган Національної поліції.

Встановити строк дії ухвали до 31.03.2016 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області на протязі 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1