Справа №212/4211/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000267по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець, освіта середня, не одружений, не працює, дітей не має, раніше судимий:
19.09.2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1 КК України, до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 , ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , раніше судимий, а саме: 19.09.2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1 КК України, до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, ніяких висновків для себе не зробив,та вчинив повторно, умисний корисливий злочин.

Так, 28 січня 2015 року, близько о 15-00 годин, ОСОБА_6 , знаходячись в районі зупинки громадського транспорту «129-квартал» по вул. Ватутіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_8 відлучився у своїх справах, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю інших свідків та очевидців, під час сумісної прогулянки з потерпілим ОСОБА_7 , скориставшись його довірливістю, та маючи намір на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливу мету, шляхом довіри під приводом зателефонувати, попросив телефон у ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 будучи впевненим в істинних намірах ОСОБА_6 дав йому телефон марки «Lenovo S 860», в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф», сім-карта мобільного оператора «Київстар», чохол до телефону всього на суму 3479 грн. 76 коп. після чого ОСОБА_6 утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене майно, яке належить ОСОБА_7 , на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 , була заподіяна майнова шкода на загальну суму 3479 грн. 76 коп.
За правовою кваліфікацією ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , діючи повторно, 17 лютого 2015 року, в період часу з 07-00 годин до 09-00 годин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де він проживав без реєстрації у своєї тітки ОСОБА_9 , маючи раптово виниклий намір направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю в приміщенні квартири своїх рідних, шляхом вільного доступу, з зали кімнати, таємно викрав плазмовий телевізор марки «Samsung UF 32F4020AWХUA» з пультом дистанційного керування, вартістю 5978 грн. 28 коп., що належать ОСОБА_9 , після чого утримуючи при собі викрадене майно яке належить ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 була заподіяна майнова шкода на загальну суму 5978 грн. 28 коп.
За правовою кваліфікацією ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу судом визнано недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позицій немає, а також йому роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом ОСОБА_4 , та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого.

Пояснивши, що виніс телевізор з помешкання де він мешкав. До того ж, шляхом зловживання довірою заволодів телефоном марки «Lenovo S 860».

Зазначив, що у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється, матеріальну шкоду відшкодував, просить строго не карати.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфікували за ч. 1 ст. 190, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та ч.2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно .
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину: злочини, передбачені ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України класифікуються як середньої тяжкості;

- особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо;

- його позицію до скоєного, а саме щире каяття.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.
З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено в межах санкцій статей за кожен злочин окремо, остаточно визначити покарання на підставі ст. 70, 71 КК України.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України:

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.185 ч.2 у виді п`яти місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі;

На підставі ст. 70 КК України покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити покарання, ОСОБА_6 за сукупності призначеного судом покарання та не відбутої частини покарання, призначеного за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.09.2014 року, шляхом часткового складання, до відбування один рік один місяць обмеження волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , до набрання чинності вироку суду - не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 10 липня 2015 року.
Речові докази робочий зошит - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати в розмірі 195 гривень стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1