Ухвала іменем україни 12 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 0000655 щодо останньої,

в с т а н о в и л а:

Вироком районного суду:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Луцьк, громадянинку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави в особі Ківерцівської районної ради Волинської області 1523,77 грн. матеріальної шкоди, а також стягнуто з неї на користь ОСОБА_6 488,70 грн. матеріальної шкоди та 300 грн. моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винною і засуджено за те, що вона 02 жовтня 2014 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи на території подвір`я загального користування на АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом нанесла декілька ударів кулаками обох рук по голові та тілу ОСОБА_6 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 06 листопада 2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2015 року - без змін. У касаційні скарзі захисник, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за відсутності в її діянні складу кримінального правопорушення. Як на підстави для прийняття такого рішення, захисник посилається на те, що суди не врахували, покази засудженої та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які стверджували, що ОСОБА_5 лише махала рушником і кулаками потерпілого не била, тому такими діями вона не могла заподіяти потерпілому легких тілесних ушкоджень. Також вказує, що суди взяли до уваги доказ на підтвердження вини засудженої, який можливо було визнати недопустимим, а саме, висновок експерта № 130, оскільки цей висновок проведений лише на основі медичної документації складеної одним лікарем, без участі потерпілого ОСОБА_6 і ґрунтується лише на його письмових показах, а не на матеріалах усього кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Фактичні обставини кримінального провадження були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку не підлягають, оскільки з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповнота судового розгляду не є підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до ст. 94 КПК України, та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Такий висновок відповідає наведеним у вироку показанням: потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_6 та висновком експерта № 130 від 20.10.2014 року тощо.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також не спростовані у касаційній скарзі, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженій та правильно, визнавши її винуватою, кваліфікував дії за зазначеним у вироку законом про кримінальну відповідальність. При цьому, суд обґрунтовано, не прийняв до уваги, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 дані в судовому засіданні та розцінив їх, як спробу допомогти засудженій ухилитися від відповідальності.
Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України доводи захисника, у тому числі і ті про які зазначає у касаційній скарзі, належним чином перевірив, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу захисника без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Отже, переконливих доводів щодо необхідності скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з касаційної скарги не убачається, тобто підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 листопада 2015 року щодо останньої.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3