Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 1-351/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 роу Первомайський мськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

за участю прокурора Літвіненко О.І.

захисника адвоката ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Білорусі, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, пенсіонера, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2010 року близько 23.10 години ОСОБА_4, знаходячись поряд з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 біля підїзду №2 будинку №30 по вул. Революції в м. Первомайську Миколаївської області, почав з ними розмову щодо повернення йому грошових коштів, які він позичав останній. В ході бесіди між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязнених відносин почалася сварка, під час якої ОСОБА_3 наніс декілька ударів кулаком в обличчя ОСОБА_4, після чого ОСОБА_4 дістав з кишені ніж та маючи намір на спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, пішов на ОСОБА_3 з ножем. З метою не допустити спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2, яка знаходилася поряд з ОСОБА_4, стала позаду і своїми руками почала утримувати руки ОСОБА_4 та не пускати його до ОСОБА_3 ОСОБА_4 для того, щоб звільнитися від ОСОБА_2, маючи намір на спричинення їй тілесних ушкоджень, умисно наніс їй удар ножем в область живота, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани черевної стінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №565-М від 27.07.2010 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Крім того, в той же час та в тому ж місці, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2, звільнившись від її рук і продовжуючи свої злочинні дії, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, пішов за ним, та наздогнавши, скориставшись тим, що ОСОБА_3 упав на землю, наніс йому удар ножем в область лівого стегна, спричинивши ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна, гемморогічний шок 3-го ступеню, які згідно висновку судово-медичної експертизи №566-М від 27.07.2010 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у предявленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечував і пояснив, що дійсно пізно увечері 18.07.2010 року сидів у дворі будинку, де проживає, побачив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і покликав їх до себе. Вони сиділи на лавці і він запитав, коли ОСОБА_2 поверне йому борг, потім почалася сварка, ОСОБА_3 вдарив його декілька разів кулаком в обличчя, на що він розсердився, дістав з кишені ножа і почав замахуватись на ОСОБА_3 ОСОБА_2 у цей час схопила його за руки ззаду і утримувала, щоб ОСОБА_3 зміг утікти. Щоб звільнитися від рук ОСОБА_2, він вдарив її ножем у живіт і побіг до ОСОБА_3, який зачепився за поріг і упав. Наздогнавши ОСОБА_3, він наніс йому удар ножем у сідницю, після чого ніж викинув. У вчиненому покаявся. Заявлені прокурором цивільні позови в інтересах лікарень визнав повністю. Позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнав частково: повністю в частині стягнення матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування та по 1000 грн. в частині відшкодування моральної шкоди.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дали суду аналогічні пояснення, повністю підтримали заявлені ними цивільні позови, просили їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що 18.07.2010 року після 23 години була вдома, коли почула крики своєї доньки ОСОБА_2, згодом донька прибігла додому з раною в животі і розказала, що її поранив ножем ОСОБА_4, тоді вона викликала швидку та міліцію і виглянула на двір. Там побачила, як ОСОБА_4 наніс удар ножем ОСОБА_3 у сідницю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №565-М від 27.07.2010 року, у ОСОБА_2 виявлено проникаючу колото-різану рану черевної порожнини. Таке тілесне ушкодження могло утворитися у строк, зазначений вище від дії колюче-ріжучого предмета і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент спричинення /а.с.48/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №566-М від 27.07.2010 року у ОСОБА_3 виявлено колото-різану рану лівого стегна, геморрогічний шок Ш ступеня. Такі тілесні ушкодження могли утворитися у строк, зазначений вище від дії колюче-ріжучого предмета і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння /а.с.52/.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом огляду місця події та фототаблиці до нього /а.с.5-9/, схемою місця події /а.с.10/, довідками лікарні, про те, що 19.07.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були госпіталізовані з ножевими пораненнями /а.с.14,15/; протоколом відтворення обстановки та обставин подій та фототаблицею до нього /а.с.63-67/.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не заперечував. Суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства. Його дії слід кваліфікувти за ст. 121 ч.1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який є особою похилого віку, пенсіонером, має статус „дитини війни, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, матеріальну та морально шкоду, спричинену злочином, не відшкодував, оскільки отримує мінімальну пенсію, яка є його єдиним джерелом доходу.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_4, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, похилий вік.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4, судом не виявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки, передбачені ст. 76 п.п.2,3.4 ч.1 КК України.

Речові докази два тампони марлеві слід знищити, телефон та запальничку повернути ОСОБА_3 за належністю.

Заявлені у справі прокурором в інтересах медичних закладів цивільні позови підлягають задоволенню в повному обємі як такі, що знайшли своє повне підтвердження під час судового слідства, оскільки судом встановлено, що внаслідок умисних винних дій ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження, які лікувалися в медичних закладах за державні кошти, тому на підставі ст. 1166 ЦК України ОСОБА_4 повинен відшкодувати витрати лікарняних закладів на лікування потерпілих.

Позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України підлягають частковому задоволенню. Так, згідно наданих ОСОБА_3 документів медичних довідок, фіскальних чеків, квитків на проїзд тощо, ним витрачено на лікування і транспортування у звязку з лікуванням 2770 грн. 82 коп., а ОСОБА_2 2620 грн. 22 коп. Саме такі суми слід стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілих на відшкодування витрат на лікування. Витрати на харчування відшкодуванню не підлягають, оскільки потрепілими не надано певних доказів на підтвердження необхідності посиленого або особливого харчування під час лікування. Витрати ОСОБА_3 на майбутнє лікування також не підлягають відшкодуванню, оскільки ще не здійснені і необхідність їх здійснення та майбутні затрати не підтверджені доказами. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що такі вимоги потерпілих підлягають частковому задоволенню. Суд визнає, що умисними винними діями ОСОБА_4 потерпілим спричинено моральну шкоду, оскільки порушено їх право на життя та здоровя, вони терпіли біль, перенесли душевне хвилювання, тривале лікування, в тому числі і оперативне, був порушений звичайний уклад їх життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує матеріальний стан підсудного та його вік. Суд визначає розмір такого відшкодування у 2000 грн. щодо кожного позивача.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 121 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 76 ч.1 п.п.2,3 КК України зобовязати ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази у справі: два марлеві тампони, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області згідно квитанції № 1927 від 15.09.2010 року /а.с.71/ - знищити; запальничку та мобільний телефон, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_3 /а.с.70/ - залишити йому.

Позови Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_2 948 (девятсот сорок вісім) грн. 15 коп. та на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_3 210 (двісті десять) грн. 70 коп., а всього 1158 (одну тисячу сто пятдесят вісім) грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Миколаївської обласної лікарні на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_3 539 (пятсот тридцять девять) грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування витрат на лікування 2770 (дві тисячі сімсот сімдесят) грн. 82 коп. та на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн., а всього 4770 (чотири тисячі сімсот сімдесят) грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат на лікування 2620 (дві тисячі двадцять) грн. 22 коп. та на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн., а всього 4620 (чотири тисячі шістсот двадцять) грн. 22 коп.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ: