У Х В А Л А

Справа № 183/3889/15

№ 1-кс/183/406/15

10 вересня 2015 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 21 березня 2015 року про закриття кримінального провадження,-

встановив :
ОСОБА_3 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 21.03.2015 року про закриття кримінального провадження №0000419.

В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначає, що Новомосковським МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000419 за фактом ДТП, в результаті якого ОСОБА_3 зазнала тілесних ушкоджень.

Скаржниця зазначає, що її потерпілою в кримінальному провадженню не визнано, можливо через те, що вона написала заяву про відмову від проходження судово-медичної експертизи. Однак на думку ОСОБА_3 цей факт не встановлює відсутність у неї тілесних ушкоджень, оскільки наявна у неї виписка та лікарняний свідчать про наявність у неї щонайменш ЗЧМТ та струсу головного мозку.

21.03.2015 року вищевказане кримінальне провадження було слідчим закрито. Дана постанова на переконання скаржниці підлягає скасування у зв`язку з тим, що обставини встановлені слідчим, не відповідають дійсності.

Більш того, наявність у скаржниці тілесних ушкоджень, заподіяних в результаті ДТП, є підставою для визнання її потерпілою в рамках кримінального провадження №0000419. А вирішити це питання можливо лише під час розслідування кримінального провадження. Однак, зважаючи на наявну постанову про закриття кримінального провадження від 21.03.2015 року, вона позбавлена можливості отримати відповідний процесуальний статус, що порушує її права.

В судовому засіданні скаржниця та її представник ОСОБА_4 подану скаргу підтримали, просили суд її задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення з приводу обставин, викладених в поданій скарзі. При цьому ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила той факт, що вона дійсно під час досудового розслідування відмовилася від проходження судово-медичної експертизи. А ОСОБА_4 в свою чергу зазначив, що на даний момент вона готова погодитись на проведення судово-медичної експертизи.

Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що скаржниця під час досудового розслідування відмовилась від проходження судово-медичної експертизи, що позбавило його можливості визначитися з тілесними ушкодженнями, а як наслідок и вирішити питання про правову кваліфікацію вчиненого діяння. Саме цим мотивована його постанова про закриття кримінального провадження, а тому вважав її обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши подану скаргу та додані до неї документи, вислухавши доводи скаржника та її представника, дійшов до наступного висновку.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржене, зокрема, рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.
Постановою слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м.Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України В Дніпропетровській області від 21 березня 2015 року закрито кримінальне провадження № 0000419 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Вищезазначена Постанова слідчим мотивована тим, що в ході судового розслідування було встановлено, що своїми діями ОСОБА_6 порушив правила дорожнього руху України п.п. 8.7.3 е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Однак ОСОБА_3 надала заяву про відмову в проходженні судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, а відтак, у зв`язку з тим, що встановити тяжкість тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не виявилось можливим, відсутня ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших законодавчих актів України.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та з`ясування зазначених нею обставин, які виключають провадження і обумовлюють прийняття рішення про закриття.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила той факт, що під час досудового розслідування вона відмовилась від проходження судово-медичної експертизи, що на переконання суду об`єктивно позбавило слідчого визначити тяжкість спричинених їй тілесних ушкоджень, а відповідно, і встановити правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 діяння.

Таким чином, на переконання суду, на момент прийняття оскаржуваної постанови, слідчий діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Той факт, що представник скаржниці ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив про готовність ОСОБА_3 зараз пройти судово-медичну експертизу приймається судом, але на переконання суду, не може свідчити про порушення слідчим норм матеріального чи процесуального закону під час прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Тобто, під час досудового розслідування саме на слідчого та прокурора покладається обов`язок збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Але під час досудового розслідування слідчим були проведені в необхідному обсязі слідчі та інші дії щодо з`ясування обставин справи. Однак, ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженню не визнано через її відмову від проходження судово-медичної експертизи, а відтак слідчим не з його вини не було встановлено ступеню тяжкості тілесних ушкоджень від завданого кримінального правопорушення. У зв`язку з цим слідчим встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Судом приймаються до уваги посилання скаржниці на те, що від ДТП вона отримала тілесні ушкодженні щонайменш у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку, у зв`язку з чим остання повинна була бути визнаною потерпілою в кримінальному провадженні, але встановлення і визнання особи потерпілою в кримінальному провадженні, встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, вирішується слідчим після проведення судово-медичної експертизи.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого від 21.03.2015 року про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:
в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого від 21 березня 2015 року про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1