Провадження №1-кп/522/342/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 року Місто Одеса

Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні за №00002679 на підставі обвинувального акту стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 13.09.2012 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 164, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки, вирок набрав чинності 28.09.2012 року,

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника- ОСОБА_8 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

суд, -

В С Т А Н О В И В:
29.12.2013 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_9 та з неповнолітнім ОСОБА_10 спільно вживали спиртні напої.

Знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 помітив наявність у ОСОБА_9 мобільного телефону « IPhone 4S Black, 16 GB» та вирішив викрасти його таємно для потерпілого, користуючись його станом сильного алкогольного сп`яніння.

Розуміючи, що факт викрадення мобільного телефону стане відомим неповнолітньому ОСОБА_10 , ОСОБА_4 вирішив втягнути його у злочинну діяльність, а саме спільне вчинення злочину. Діючи з вказаною метою та достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_10 , ОСОБА_4 впливаючи на нього з метою схилити до вчинення злочину, запропонував ОСОБА_10 спільну участь у таємному викраденні телефону пообіцявши своїми діями на місці події, що в подальшому вони спільно приймуть рішення про подальшу долю викраденої речі.

Своїми навмисними діями ОСОБА_4 визвав у неповнолітнього ОСОБА_10 бажання прийняти участь в спільній крадіжці мобільного телефону.

Погодившись на пропозицію ОСОБА_4 щодо скоєння крадіжки, неповнолітній ОСОБА_10 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та будучи втягненим у злочинну діяльність з боку ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ним з корисливих мотивів, після того як ОСОБА_4 непомітно для ОСОБА_9 дістав з кишені піджака вказаний мобільний телефон, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон для послідуючого переховування від потерпілого.

В подальшому, продовжуючи свої спільні навмисні дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 неодноразово переховували мобільний телефон від потерпілого ОСОБА_9 , який помітивши його відсутність розпочав його пошуки, вдаючи при цьому, що їм нічого не відомо про місце знаходження телефону.

В результаті своїх спільних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_10 таємно заволоділи та розпорядились на власний розсуд мобільним телефоном ОСОБА_9 , чим завдали йому матеріальну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 визнав повністю, а свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України, не визнав та пояснив що він, ОСОБА_4 , разом із потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зібралися разом за місцем мешкання ОСОБА_4 та розпивали алкогольні напої. Через деякий час, коли ОСОБА_9 вже знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, та рухаючись із вбиральні до кімнати впав, у нього із кишені випав телефон, після чого ОСОБА_4 взяв його та поклав до себе у кишеню з метою подальшої його реалізації. Також ОСОБА_4 пояснив, що він не цікавився віком ОСОБА_10 , а спілкувалися вони разом близько 1 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він знайомий із ОСОБА_4 близько 1 року. В день скоєння кримінального правопорушення, він, ОСОБА_10 , зібрався разом із ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_9 за місцем мешкання ОСОБА_4 , де вони разом розпивали алкогольні напої. Через деякий час, коли ОСОБА_9 вже знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, та рухаючись із вбиральні до кімнати впав, його телефон випав у потерпілого із кишені та задзвонив. Після цього, ОСОБА_4 , взяв телефон, відхилив вхідний виклик, передав телефон йому, ОСОБА_10 та попросив сховати його з метою подальшого викрадення та реалізації, на що він, ОСОБА_10 , погодився. Після цього він, ОСОБА_10 , вимкнув телефон потерпілого і вийшовши з квартири, сховав його під сходами. Далі, коли він, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , провели потерпілого ОСОБА_9 додому, то повернулися за телефоном, та обговорили план його реалізації. Після цього, він, ОСОБА_10 , віддав телефон своєму знайомому, який реалізував його, а на виручені кошти він, ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_4 відсвяткували Новий рік. Крім цього, ОСОБА_10 пояснив, що він точно не пам`ятає, чи говорив він ОСОБА_4 про свій вік.

Із протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_4 було затримано 26.07.2015 року та на підставі ухвали суду від 27.07.2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно дослідженого у судовому засіданні вироку Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2014 року, ОСОБА_10 визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі та підтвердив фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, вказавши, що ОСОБА_4 розумів, що факт викрадення мобільного телефону стане відомим неповнолітньому ОСОБА_10 , а також продовжуючи свої спільні навмисні дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 неодноразово переховували мобільний телефон від потерпілого ОСОБА_9 , який помітивши його відсутність розпочав його пошуки, вдаючи при цьому, що їм нічого не відомо про місце знаходження телефону.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, в частині дослідження доказів пов`язаних зі скоєнням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. В частині дослідження доказів пов`язаних зі скоєнням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України судом, враховуючи думку учасників судового розгляду, було визначено дослідити вирок Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2014 року, допитати свідка ОСОБА_10 , дослідити характеризуючі особу обвинуваченого матеріали та визнано недоцільним дослідження інших доказів.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Так, суд не враховує заяви ОСОБА_4 про те, що він не знав про вік ОСОБА_10 та не міг передбачити те, що останній на момент скоєння кримінального правопорушення був неповнолітнім, оскільки як вбачається із показів даних ОСОБА_10 та ОСОБА_4 вони були знайомі, спілкувалися та проводили вільний час разом приблизно на протязі одного року. Спілкуючись на протязі такого тривалого часу, ОСОБА_4 мав реальну можливість дізнатися про те, що ОСОБА_10 є учнем школи, та дійти висновку про його неповноліття.

Заяви ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_10 сам запропонував йому сховати телефон з метою подальшої його реалізації, суд вважає неправдивими та ставиться до них критично, як до наміру уникнути кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а своїми умисними діями, які виразились у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 304 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: наявність у нього загальних захворювань, пов`язаних із непрохідністю кишківника, та пов`язаної із цим операції, те, що він задовільно характеризується, часткове визнання провини обвинуваченим.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи часткове визнання вини ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих обставин та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Підстав для зміни стосовно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 185 ч. 2, 304 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки і 6 місяців.

- за ч. 1 ст. 304 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати ОСОБА_4 покарання, що не відбуте ним за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 13.09.2012 року і остаточно визначити до відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , тобто з 26.07.2015 року.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 395 КПК України шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому, обвинуваченому, захиснику.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1